‫בפרקים הקודמים:‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-לפריז.‬
‫יש לך פגישת הכוונה מחר.‬
‫תהיי בטוחה במרחק 5,000 ק"מ מכאן.‬
‫אני כאן כדי להדריך. לא לכפות.‬
‫לא לדרבן. להדריך.‬
‫אי אפשר לעזוב.‬
‫מי אתה?‬
‫מישהו שמזהה כישרון טבעי כשהוא נתקל בו.‬
‫- אין קליטה -‬
‫הוא פותח פער גדול מדי.‬ ‫אנחנו צריכים להתקדם מהר יותר.‬
‫את מדברת כמו חובבנית.‬ ‫-חובבנית שהרגה כלב גיהינום.‬
‫שהיה פצוע ומדמם.‬ ‫-וחיסלתי איש זאב.‬
‫שגם היה פצוע ובודד.‬
‫בואי לא נבלבל בין מזל למיומנות.‬ ‫ככל שנמתין יותר, הוא יהיה חלש יותר.‬
‫ויהיה לו גם יותר זמן להשיג עזרה.‬
‫"הניצחון הגדול ביותר הוא זה‬ ‫שלא נדרש להילחם עבורו."‬
‫סון דזה. הבנתי. נוכל לפחות להמשיך לנוע?‬
‫שמעת את זה?‬
‫זה הוא.‬
‫- שיחה נכנסת -‬
‫לא. לא.‬
‫לא.‬
‫אתה נשבע שלא רימית?‬ ‫-אני נשבע.‬
‫בסדר. עוד משחק.‬ ‫-אני צריך להמשיך ללמוד.‬
‫אתה צריך עזרה עם משהו?‬ ‫-מה, אתה רוצה לעזור לי ללמוד?‬
‫אני החבר הכי טוב שלך. אני יכול לעזור לך.‬ ‫-לא, לך הביתה, גבר.‬
‫אכפת לך אם אני...?‬ ‫זאת אומרת, זה בסדר אם...?‬
‫מה, אתה רוצה להישאר לישון כאן?‬ ‫-כן, זה בסדר?‬
‫כן, אם תגיד לי למה.‬
‫מה זאת אומרת, "למה"?‬ ‫אולי אני רק רוצה לבלות איתך.‬
‫מה עם קורי?‬
‫הוא בקבוצת לימוד בספרייה.‬
‫לא ישנו אחד אצל השני‬ ‫מאז שהיינו בני עשר. מה קורה?‬
‫זוכר את הגופה שמצאנו?‬
‫הגופה חסרת הפנים?‬
‫אני לא יכול להוציא אותה מהראש שלי.‬
‫כן. גם אני.‬
‫לא. אחי, אני...‬
‫אני מתכוון, שאני באמת לא יכול‬ ‫להוציא אותה מהראש שלי.‬
‫יודע מה זה "בבואת גרר"?‬
‫למשל כשמביטים בנורת חשמל, מסתכלים‬ ‫הצידה, ועדיין ממשיכים לראות אותה?‬
‫כן.‬
‫ובכן, יש גרסה קיצונית יותר‬ ‫שנקראת, "פלינופסיה".‬
‫משמעותה, "לראות שוב".‬
‫התמונה פשוט נשארת איתך.‬
‫ואתה רואה אותה שוב...‬
‫ושוב.‬
‫אז, איפה אתה רואה את הגופה?‬
‫בכל מקום.‬
‫לורי.‬
‫מצאתי את זה. זה של ברט,‬ ‫והוא נעדר. ושמעתי יריות.‬
‫איך את יודעת שזה הדם שלו?‬ ‫-כי הוא אחי. זה גם הדם שלי.‬
‫קחי את עצמך בידיים, מליסה.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לא!‬
‫היי. חשבתי שאתה מבלה עם ליאם הערב?‬
‫ברט נעדר.‬
‫במובן של "אף אחד לא מוצא אותו‬ ‫והם ממש מודאגים?"‬
‫יותר כמו, "אחותו מצאה‬ ‫את מקל הלקרוס שלו מרוח לגמרי בדם."‬
‫למה תמיד יש דם כשמישהו כאן נעדר?‬ ‫-כי זו ביקון הילס.‬
‫בוא, אנחנו נפגשים עם לידיה.‬
‫למה?‬ ‫-כי אנחנו נלך לחפש אותו.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן. למה?‬
‫רק בודק.‬
‫לא, זה בסדר, אני לא רואה כלום.‬
‫כלום.‬ ‫-שקט. בבקשה.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫היא ניסתה את זה פעם?‬
‫ליזום חיזיון? כמה פעמים.‬
‫הם בדרך כלל פוקדים אותה.‬
‫איך זה יעזור לנו למצוא אותו?‬
‫אני לא יודע. אבל אם ברט מת,‬ ‫אני חושב שהיא כבר היתה יודעת.‬
‫אתה חושב שזה מצליח?‬ ‫-זה עשוי להצליח אם תפסיקו לדבר.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫הנה. אני חושב שהוא הטמין מלכודת.‬
‫הוא משיב מלחמה.‬ ‫-עכשיו אנחנו יודעים שהוא חי.‬
‫אבל הוא פצוע. חייבים למצוא אותו.‬ ‫הוא צריך לדעת שאנחנו כאן.‬
‫את רוצה שגם הצייד יידע שאנחנו כאן?‬ ‫-הוא חדש. נוכל להשתלט עליו.‬
‫ומה אם ברט יילל בחזרה?‬ ‫הוא יוביל את הצייד ישר אליו.‬
‫נוכל למצוא אותו קודם.‬
‫אף בן אנוש לא יכול‬ ‫לאתר צלילים מהר מאיתנו.‬
‫יש לנו יתרון. עשינו זאת בעבר.‬ ‫אנחנו יודעים מה אנחנו עושים.‬
‫אני לא קולטת את הריח שלו.‬ ‫-הוא מסתיר אותו.‬
‫מישהו יכול לומר לו להפסיק?‬
‫הוא הלך לכיוון הזה.‬
‫המלכודת שלו לא עבדה.‬ ‫-אולי הצייד הזה לא ממש חובבן.‬
‫או שאולי הוא לומד.‬
‫מישהו מדבר סינית?‬
‫הטלפון שלי.‬
‫"לוקס-וי..."‬
‫לא, אלה ספרות רומיות.‬
‫"שישים ושמונה".‬ ‫-"שישים ושמונה".‬
‫זה גם מה שכתוב כאן בסינית.‬ ‫-"אי-אר".‬
‫"אי-אר". אי-אר מה?‬
‫ארביום. המספר האטומי של ארביום הוא 68.‬
‫מה אם כל זה אומר, "68"?‬ ‫-שישים ושמונה מה?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-טוב, אז מה ננסה עכשיו?‬
‫אני חוזרת למקום שבו קיבלתי‬ ‫את החיזיון האחרון שלי.‬
‫ואני הולכת לבד.‬
‫אני מופתע שהתקשרת אליי.‬
‫מישהו היה צריך להתקשר למישהו.‬
‫אני זקוקה לדגימת רקמה מגופה.‬ ‫קיוויתי שתיכנס לשם ותביא לי אותה.‬
‫זאת גופת מת, נכון?‬
‫בעיקר.‬
‫בעיקר?‬ ‫-אולי כדאי שתלך לראות בעצמך.‬
‫זאת לא רק גופת מת.‬ ‫-גם אתה הרגשת, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-פחד?‬
‫אימה.‬
‫שביל העקבות נגמר.‬
‫השביל ייגמר כשתמצאי אותו.‬ ‫זוכרת מה שאמרתי לך?‬
‫לחפש עקבות ייחודיות, לחפש סימני עקבים.‬
‫למה סימני עקבים?‬ ‫-כי העקב יורדת למטה ראשונה.‬
‫היא נושאת את כל המשקל.‬ ‫-ומה את רואה?‬
‫אני לא רואה עקבות, שום דבר.‬ ‫-ומה זה אומר לך?‬
‫שזאת הטעיה.‬ ‫-טוב.‬
‫ומה זה אומר לנו על הזאב הצעיר שלנו?‬
‫הוא מרגיש שאנחנו מתקרבים אליו.‬ ‫הוא רוצה להימלט מהלחץ.‬
‫אל תשאלי את עצמך מה היה עושה נער מתבגר.‬ ‫תשאלי את עצמך מה בעל חיים היה עושה.‬
‫בעל חיים היה מסתתר.‬ ‫-ואיפה מסתתרים בעלי חיים פצועים?‬
‫הם מסתתרים מתחת לפני הקרקע.‬
‫שישים וחמש, שישים ושש, שישים ושבע...‬
‫שישים ושמונה.‬
‫גם אני ראיתי את זה.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫איך הוא מופיע כמו משום מקום.‬ ‫אל תעמיד פנים שלא שמת לב.‬
‫אני לא בטוח מה ראיתי.‬
‫אתה רוצה להיות בטוח?‬
‫אם אתה באמת רוצה לדעת, אני יודע איך.‬
‫העקבות שלו נעלמו.‬
‫אולי הוא פשוט הפסיק לדמם.‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים להתפצל.‬ ‫לורי ואני נלך לכיוון הזה ואתם לשם.‬
‫או שאולי נלך לארבעה כיוונים שונים?‬ ‫-כדאי שנישאר ביחד.‬
‫יש לנו יתרון. ארבעה נגד אחד.‬ ‫-לא אם נתפצל.‬
‫אני עושה זאת שלושה חודשים בלי עזרתך.‬ ‫אני חושב שאני יכול לקבל החלטה.‬
‫אם אתה מחליט‬ ‫לעשות משהו טיפשי ולמות, אז בבקשה.‬
‫זה צייד אחד, חובבן שלא יודע מה הוא עושה.‬ ‫-סקוט?‬
‫הצייד. הוא מסתיר את עקבותיו.‬
‫יש אחד נוסף.‬
‫שני ציידים?‬ ‫-אולי יותר.‬
‫כמה ציידים כבר ראיתם כאן בעבר?‬
‫הרבה.‬
‫אתה עדיין רוצה להתפצל?‬
‫נוכל להתמודד עם זה.‬ ‫צריך רק למצוא את שביל העקבות של ברט.‬
‫לא, אין צורך.‬
‫איזון אבנים. סאטומי לימדה אותנו.‬
‫זה הוא. ואני יודעת לאן הוא הולך.‬
‫הוא הורעל.‬ ‫-לכן הוא לא מחלים.‬
‫מה אם נשארו לו רק כמה שעות?‬ ‫-אם ניילל, נמצא אותו.‬
‫מסוכן מדי.‬ ‫-למי אכפת מהסיכון? ייתכן שהוא גוסס.‬
‫הוא עדיין בתנועה.‬ ‫-אנחנו רק צריכים זמן לחשוב.‬
‫הוא צריך לדעת שאני כאן, שאני מחפשת אותו.‬ ‫-לורי צודקת. הוא חייב לדעת שאנחנו כאן.‬
‫ליאם, רגע.‬
‫איך ייתכן שהוא מאחורינו?‬ ‫-הוא לא. זה לא היה ברט.‬
‫זה היה איש זאב שעשה טעות.‬ ‫-החברים שלו באים לחלץ אותו?‬
‫סביר להניח שהם רודפים אחרינו.‬ ‫-אז למה אנחנו הולכים בחזרה?‬
‫מה אם זאת להקה?‬ ‫-זאת להקה. אנחנו יכולים לסמוך על כך.‬
‫רגע. בכמה מדובר?‬
‫זאת לא השאלה הנכונה.‬ ‫את חושבת ממקום של פחד.‬
‫אני חושבת בהיגיון ובמתמטיות.‬ ‫שניים מאיתנו נגד רבים מדי מהם.‬
‫תנסי לחשוב באופן אסטרטגי.‬ ‫זה עקב האכילס של סקוט מק'קול.‬
‫כמו רוב בני העשרה, הוא חושב עם הלב.‬
‫אז, מה האסטרטגיה שלנו?‬ ‫-עכשיו?‬
‫להפריד ולמשול.‬
‫טוב.‬
‫יש לזה הסבר הגיוני לגמרי,‬ ‫אבל אם היא תזוז...‬
‫אתקע בתוכה כדור.‬
‫סליחה.‬
‫תדברי.‬
‫מה?‬ ‫-אמרת שיש הסבר הגיוני.‬
‫תגידי לי מהו.‬ ‫-אתה מתכוון שעליי להסיח את דעתי?‬
‫וגם את דעתי.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב.‬
‫טוב, בטח.‬
‫זה יכול להיות רעלן, או גזים,‬ ‫כימיקלים שמשתחררים מהגופה.‬
‫הדבר הזה?‬ ‫-כן.‬
‫פחמן...‬
‫תערובת גזים של פחמן דו חמצני וחמצן‬ ‫עשויים לגרום למוח לחשוב שאתה נחנק,‬
‫ואז הגוף מגיב בפחד וחרדה מוגברים.‬
‫מה עוד?‬
‫כל סוג של ריח מבחיל מסוגל לעורר חרדה.‬
‫או אפילו גלי אינפרה סאונד.‬
‫צלילים מתחת לתדר של עשרים הרץ.‬ ‫-פשוט תעשי את זה.‬
‫כן.‬ ‫-מליסה, עכשיו.‬
‫טוב.‬
‫מליסה.‬
‫יש לי את זה.‬
‫למה הוא לא ענה?‬ ‫-אולי הוא לא שמע אותנו.‬
‫אולי הוא לא יכול.‬
‫לורי, לא!‬
‫טוב.‬
‫הם ידעו שאנחנו באים.‬ ‫-אל תדבר.‬
‫רק תחלים ותשאיר לנו להבין מה קורה.‬
‫הם הקדימו אותנו כל הזמן.‬ ‫-אני לא יכולה לחכות. אנחנו חייבים להמשיך.‬
‫אנחנו רבים מהם, שלושה מול שניים.‬ ‫אנחנו מהירים וחזקים יותר.‬
‫הם חכמים יותר.‬ ‫-לא אכפת לי. אחי עומד למות.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫החץ, התיל הממעיד, הרעל. הם לא חובבנים.‬
‫הם לא לחמו נגדנו.‬
‫מעולם לא נלחמת בציידים, ליאם.‬ ‫אנחנו צריכים להישאר ביחד.‬
‫אני חייבת ללכת.‬ ‫-את לא הולכת לבד. אלך איתך.‬
‫ליאם, אתה לא יודע מי הם,‬ ‫או מה הם מסוגלים לעשות.‬
‫תראה, אני יודע מי אנחנו.‬ ‫אנחנו אף פעם לא מוותרים.‬
‫במיוחד כשמדובר בחף מפשע,‬ ‫או במישהו בודד, או באחד מהחברים שלנו.‬
‫בסדר, תלכו. כולכם, אבוא בעקבותיכם.‬
‫תלכי, מאליה, תלכי איתם.‬
‫אני צריך רק לנוח רגע אחד. תלכי.‬ ‫-אתה צריך לשתוק.‬
‫נראה לי שהחלק המפחיד נגמר.‬ ‫זה רק החלק המדעי המשעמם.‬
‫לא אשאיר אותך לבד עם הדבר הזה.‬
‫אני בטוחה שאתה רוצה לדעת‬ ‫מה כל כך הפחיד אותך.‬
‫אני סקרן.‬
‫תרשה לי לנחש.‬
‫לא הרבה.‬
‫מעט מאוד.‬
‫מה זה?‬
‫זה כלום.‬
‫אין דנ"א, אין מבנה תאים. אין שום דבר כאן.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫לאיזה כיוון? חייב להיות משהו.‬
‫הוא השאיר משהו כדי שתמצאי,‬ ‫כמו סימן, או עוד אבנים?‬
‫אני לא רואה כלום. אני לא שומעת כלום.‬
‫אנחנו נמצא משהו. הוא יהיה בסדר.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫כי הוא חזק.‬
‫הוא באמת חזק.‬
‫הוא הפיל אותי על מגרש הלקרוס‬ ‫יותר מפעם אחת.‬
‫עכשיו, כשאני רואה אותו מתקרב,‬ ‫אני עושה הכול כדי להתרחק ממנו.‬
‫ברט התחיל לשחק לקרוס בשבילי.‬ ‫-בשבילך?‬
‫לא היו לי חברים בבית הספר הקודם שלי.‬
‫במכינת דוונפורד היו זקוקים לשחקני לקרוס,‬ ‫וברט התאמן כל הקיץ.‬
‫הוא קיבל מלגת לימודים ואמר להם‬ ‫שהם צריכים לקבל אותי אם הם רוצים אותו.‬
‫היי. אנחנו נמצא אותו.‬
‫את מריחה את זה?‬
‫זה...‬
‫זה חמוץ.‬ ‫-זה מריח כמו משהו רקוב.‬
‫אני חושב שזה רעל.‬
‫ככה נמצא אותו.‬
‫עבר זמן רב מדי.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫הם ייאלצו לבוא מכאן.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫ובכן, לא הייתי יורד לכאן‬ ‫אם לא הייתי יודע בדיוק איפה אני נמצא.‬
‫למה נתת להם ללכת?‬
‫כי לא מדובר בהריגת רק איש זאב אחד.‬
‫שישים ושמונה קילומטרים.‬
‫שישים ושמונה מעלות.‬
‫כביש מספר 68?‬
‫לידיה תתקשר אלינו כשהיא תגלה משהו.‬
‫כן, חבל רק שאני לא יכול להיות שם.‬ ‫אתה יודע, כדי לעזור לה...‬
‫להיות לבד?‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫היי, נולאן.‬
‫אתה לומד למבחן בביולוגיה?‬
‫אני מנסה, כן.‬
‫אני מנסה להבין‬ ‫איך אורגניזמים מתפתחים ומשתנים.‬
‫כמו למשל איך דג יכול להפוך לאליגטור.‬
‫אליגטורים הם לא דגים.‬
‫הם זוחלים. הם בוקעים מביצים מופרות.‬
‫המבחן הוא לא על ההבדל בין דנ"א לרנ"א?‬
‫אתה חושב שדנ"א משתנה?‬
‫אם הוא ניזוק, אז כן.‬
‫שינוי בדנ"א עלול לגרום לסרטן.‬
‫אז, אורגניזמים יכולים להשתנות.‬ ‫אורגניזמים משתנים.‬
‫הם מסוגלים להשתנות ממש מול העיניים.‬
‫אני לא חושב שזה יהיה במבחן.‬
‫כן, תהיתי האם אורגניזמים יכולים להשתנות...‬
‫ואז להשתנות בחזרה.‬
‫כאילו, שהם יכולים‬ ‫להיות שני דברים בו זמנית.‬
‫דגי תוכי הם דיכוגמיים.‬
‫הם גם זכרים וגם נקבות.‬
‫דגי נץ משתנים וחוזרים למצבם המקורי.‬ ‫כמו גם שלשולים, כמובן, אבל...‬
‫זה בטוח לא במבחן,‬ ‫או באף מבחן בבית ספר תיכון.‬
‫תהיתי אם מישהו מאיתנו השתנה.‬
‫ואם זה קרה, האם יש דרך לדעת?‬
‫כמו בדיקת דנ"א?‬
‫חשבתי על בדיקה מסוג אחר.‬
‫מה לא בסדר איתך?‬
‫תראו. תראו אותו. תראו.‬
‫רגע, הוא בסדר.‬
‫זאת רק שריטה.‬
‫איך פספסנו את זה?‬
‫המעטנו בערכם.‬
‫אבל איך הם בנו מלכודת כזאת גדולה,‬ ‫בזמן שאנחנו נמצאים במנהרות?‬
‫הם לא. הם הטמינו אותה לפני זמן רב.‬
‫אבל היינו במנהרות האלה מאה פעמים.‬
‫הצייד הזה, מי שהוא לא יהיה,‬ ‫היה בהן מאה פעמים נוספות.‬
‫הוא ידע שהיינו כאן.‬ ‫הוא המתין לנו, עקב אחרינו.‬
‫הוא היה מוכן, ואנחנו לא.‬
‫אין הרבה אנשים שנמצאים במנהרות האלה.‬
‫מי היה הצייד האחרון שראינו כאן?‬ ‫-ארג'נט.‬
‫וג'רארד.‬
‫המלכודת לא היתה קטלנית.‬ ‫-היא עיכבה אותנו.‬
‫ובגללה התפצלנו.‬ ‫-הוא מתכנן משהו אחר. מלכודת נוספת.‬
‫וליאם ולורי נכנסים ישר לתוכה.‬
‫סליחה.‬
‫היי, 68.‬
‫היי. היי.‬
‫אתה יודע משהו על ברט?‬ ‫-מי?‬
‫ברט טלבוט. שחקן לקרוס.‬
‫מה קרה לו?‬ ‫-אני לא מכיר אף ברט.‬
‫את אחת מהם, נכון?‬ ‫-אחת ממי?‬
‫אתה בטוח שאנחנו הולכים בכיוון הנכון?‬ ‫-בטוח. הלכתי כאן לאיבוד יותר מפעם אחת.‬
‫תלכי בעקבות הריח.‬ ‫-אני שונאת את הריח הזה.‬
‫רגע. אני שומע משהו.‬
‫זה נשמע כמו...‬ ‫-פעימות לב.‬
‫ברט.‬
‫מצאת את האבנים?‬ ‫-כן, מצאתי את האבנים.‬
‫ליאם.‬ ‫-היי, אנחנו נוציא אותך מכאן.‬
‫אתה אידיוט שעשית את זה.‬
‫זאת הדרך שלך להודות לי?‬ ‫-לא.‬
‫זאת הדרך שלי לקרוא לך, "אידיוט".‬
‫אבל, תודה.‬
‫הם באים.‬ ‫-לכו. אני אעכב אותם.‬
‫לכו, לכו!‬
‫אין כאן אף אחד.‬
‫לורי.‬
‫נראה לי שאנחנו נותנים‬ ‫להרבה הזדמנויות לחמוק מאיתנו.‬
‫אני יודע שרק הכרנו לא מזמן,‬ ‫אבל אני מבקש ממך לסמוך עליי.‬
‫אני לא נוטה לסמוך על אנשים בדרך כלל.‬ ‫-לכן את תהיי טובה בזה.‬
‫טובה במה?‬ ‫חשבתי שאנחנו מנסים לצוד איש זאב.‬
‫כל אחד יכול ללמוד לצוד איש זאב אחד.‬ ‫אנחנו מקימים צבא.‬
‫צבא?‬ ‫-כדי לצוד את כולם.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-תן לי לנסות עוד פעם.‬
‫לא, זה פשוט לא עובד.‬
‫אני לא חושב שאנחנו צריכים לבזבז יותר זמן.‬ ‫-שקט.‬
‫למה זה לא עובד?‬ ‫למה אני לא מסוגלת לקחת את הכאב שלך?‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא, זה לא בסדר. שום דבר כאן לא בסדר.‬
‫היינו צריכים לקרוא לסטיילס.‬
‫הבטחנו שלא נקרא לו.‬ ‫-זאת הבטחה טיפשית.‬
‫כמעט איבדנו אותו בפעם האחרונה.‬ ‫-כן, ועכשיו אני אאבד גם אותך.‬
‫את? את תאבדי...?‬ ‫-כן, אני, כולנו. אתה יודע למה אני מתכוונת.‬
‫כן, אני חושב.‬
‫ואתה יודע, סטיילס לא היה מסכים לזה.‬
‫אם הוא היה יודע על הדברים שאנחנו מנסים‬ ‫לעשות בלעדיו, הוא היה הורג אותנו.‬
‫אני חושב שהוא היה מסכים.‬ ‫-בקשר לזה?‬
‫בקשר אלינו.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫לא, אל תאבד הכרה.‬ ‫לא נראה לי שאתה אמור לאבד את ההכרה.‬
‫כי אני ממש מבולבלת ביחס למה‬ ‫שאנחנו מדברים, אז, סקוט, תתעורר. סקוט?‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה הצליח.‬
‫תודיעי לי אם תרצי משהו‬ ‫עם קצת יותר עוצמה.‬
‫אני חושבת שזה מספיק טוב לעכשיו.‬
‫תודיע לי אם תיזכר במשהו ביחס‬ ‫להיסטוריה המשפחתית שלך‬
‫שיש לו קשר לדברים המוזרים שנתקלנו בהם.‬
‫גופות בלי דנ"א?‬
‫גופות בלי דנ"א‬ ‫שאיכשהו גורמות לתחושת אימה.‬
‫אני לא יודע אם הגופה‬ ‫היא הדבר שבאמת מעורר פחד.‬
‫אולי היא... רק מעצימה אותו.‬
‫אתה עדיין מרגיש את זה?‬
‫כאילו משהו זוחל על עורפי.‬ ‫-גם אני.‬
‫אם תמצא משהו...‬ ‫-אתקשר.‬
‫מצוין.‬
‫או שאני אתקשר אם אזכר במשהו, או לא.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב, טוב.‬
‫הייתי צריך להתקשר.‬
‫אבל לא התקשרת, וזה בסדר.‬
‫הייתי צריכה להתקשר?‬ ‫-רצית להתקשר?‬
‫כן, רציתי להתקשר.‬
‫גם אני.‬ ‫-טוב.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, בסדר. זה מידע חשוב.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫אתה לא חייב ללכת.‬
‫החיזיון היה על נולאן.‬
‫חבל שלא ידעתי לפני שהוא תקף אותי.‬
‫לא, הוא לא ניסה לפגוע בך.‬
‫הוא ניסה לחשוף אותך. זה היה מבחן.‬
‫אין ספק שנכשלת. זה היה כמו התפרצות גייזר,‬ ‫חצי מהאנשים בספרייה נעצו עיניים.‬
‫לא נשארה לך אפילו שריטה.‬ ‫-אני זוכר. זה קרה לפני חמש דקות.‬
‫למה שנולאן יעשה את זה?‬ ‫-הוא מפחד.‬
‫ממני?‬ ‫-מאיתנו.‬
‫חשבתי שהחיזיון שלך היה‬ ‫על אנשים שמתנכלים זה לזה.‬
‫טעיתי.‬
‫הם יתנכלו לנו.‬
‫ואני חושבת שזה כבר התחיל.‬
‫רק עוד קצת. אנחנו כמעט בחוץ.‬
‫לורי, לא!‬
‫לורי, רגע! לורי, רגע!‬
‫לא.‬
‫תעצום את העיניים.‬
‫לא יכולתי לקחת את הכאב שלו.‬
‫ליאם.‬
‫תכננת את זה.‬ ‫-כמובן.‬
‫זה חלק מהשיעור?‬ ‫-הכול הוא שיעור, כל רגע איתי.‬
‫ואם יש משהו אחד שתלמדי היום, הוא זה:‬
‫הדרך הטובה ביותר להקים צבא‬ ‫היא באמצעות פחד.‬
‫- שדרות מיוז -‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬