‫בפרקים הקודמים:‬
‫ראיתי את כולם, אפילו את דרק ואת אית'ן,‬ ‫כולכם הפכתם לאבן.‬
‫כל מה שאני רוצה זאת נקמה‬ ‫בסגנון הישן והטוב.‬
‫חונק הזאב הזה ייכנס לקליע‬ ‫שמיועד לסקוט מק'קול.‬
‫הם באים. מונרו ואחרים.‬ ‫ויש להם עוצמת אש כבדה.‬
‫בוא נלך.‬
‫- מלון הדרכים מונליט פאלם -‬
‫אספר לך סיפור. אולי הוא יישמע לך מוכר.‬
‫היה פעם ילד...‬
‫הוא היה בן 16, בודד והוא נס על נפשו.‬
‫הוא לא יכול היה לראות אותם,‬ ‫אבל הוא יכול היה לשמוע אותם מתקרבים.‬
‫היו להם רובים... קשתות מוצלבות.‬
‫הם ערכו אחריו מצוד.‬
‫זה התחיל בליל ירח מלא.‬
‫משהו תקף אותו... משהו נשך אותו.‬
‫וזה שינה את חייו.‬
‫זה שינה הכול.‬
‫מה שמך?‬ ‫-אלק.‬
‫צדקתי, אלק?‬
‫זה מה שקרה לך?‬
‫יש לי סיפור משלי.‬
‫אבל היו חלקים שלא ציפיתי שיקרו.‬
‫האנשים...‬
‫שחשבתי שיישארו איתי לתמיד...‬
‫היו אלה שאיבדתי.‬
‫היו אנשים שחשבתי שלעולם‬ ‫לא אוכל לבטוח בהם...‬
‫והם הצילו את חיי בסופו של דבר.‬
‫יותר מפעם אחת.‬
‫לכולנו יש סיפורים.‬ ‫-כולם בסיפור שלי מתו.‬
‫כן, אבל לא אתה.‬
‫ועכשיו אתה איתנו.‬ ‫-אז, מה קורה עכשיו?‬
‫הסיפור שלך... איך הוא נגמר?‬
‫מאליה!‬
‫לא חשבתם שתעשו את בלעדיי, נכון?‬
‫בלעדינו?‬
‫אני לא מאמין שלא סיפרת לי על זה.‬ ‫אפילו לא מילה, אפילו לא מילה אחת.‬
‫היו לנו סיבות. סיבות ממש טובות.‬
‫ג'רארד...‬
‫הדבר שהוא הכי מפחד ממנו...‬
‫שהוא לא יכול... להביס אותך.‬
‫והוא יודע את זה.‬
‫זה באמת התחיל, מה?‬ ‫-מה התחיל?‬
‫זאת מלחמת חורמה.‬
‫אף שאני שמח מאוד‬ ‫על האיחוד המשפחתי הספונטני,‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-מצאתי להקה שנטבחה בברזיל.‬
‫היו שתי מילים שנכתבו בדם על הקיר:‬ ‫"ביקון הילס".‬
‫חזרת למען ביקון הילס?‬ ‫-לא. חזרתי למענך.‬
‫"דם והרס. מראות איומים וכה נפוצים.‬
‫כל הבעת חמלה תוכרע מתחת למעשי הנבלה,‬
‫ורוחו של קיסר, תאבת נקם,‬
‫עם האלה אטה לצידו,‬ ‫שזה עתה מן השאול עלתה.‬
‫בקולו של מלך..."‬
‫אתה מכיר את השאר, סקוט?‬ ‫אתה בקיא בכתבי שייקספיר?‬
‫"יזעק, 'חורבן', וישחרר את כלבי המלחמה."‬
‫מלחמה, אין ספק. ברוך שובך, דרק.‬ ‫אתם בוודאי מרגישים מאוד נוסטלגיים.‬
‫אתה מרוצה מהאיחוד המשפחתי הקטן‬
‫שכינסתי למענך, סקוט?‬
‫למה שלא תצטרף אלינו‬ ‫כדי שאוכל להודות לך אישית?‬
‫יש לי אפילו כמה אורחים בשבילך מלונדון.‬
‫אפילו מישהו כמו ג'קסון ויטמור,‬
‫לא התאפק מלחזור לביקון הילס.‬ ‫תגיד שלום, ג'קסון.‬
‫תעשה את זה שוב, זקן. תתקרב קצת.‬
‫אני אדחף את הדבר הזה עמוק בתחת שלך.‬ ‫-הוא לא איבד את קסמו, מה?‬
‫תוכל למצוא אותו כאן איתנו, בנשקייה, סקוט.‬
‫למעשה, אומר לך איפה למצוא את כולם.‬
‫כלב הגיהינום של השריף פגש כמה מחבריו‬
‫כשענה לקריאה לעזרה בבית אייכן.‬
‫אביך היה בדרכו חזרה מסן פרנסיסקו‬
‫במטרה להשתתף בקרב...‬ ‫אבל הוא לא הגיע רחוק.‬
‫אולי כדאי לך לומר לאמא שלך לא להגיע‬ ‫למשמרת שלה בבית החולים הערב.‬
‫ליאם וחבריו נמצאים שם עכשיו.‬
‫אופטימי מצידם, אך לא נבון באופן מצער.‬
‫ככה מנהלים מלחמה, סקוט.‬
‫הצבה אסטרטגית של הצבא שלך‬ ‫נגד צבא האויב.‬
‫וזאת הסיבה שאתה תבוא אליי.‬
‫אתה תנסה להציל רבים ככל שתוכל,‬
‫וייתכן שאולי אפילו תצליח להציל כמה.‬
‫אבל משאביך המוגבלים ילכו ויתדלדלו.‬
‫ובסופו של דבר, אתה תיכשל.‬
‫כלבי המלחמה, סקוט, הם בדרכם לתפוס אותך.‬
‫רק תרוויח לנו עוד זמן.‬
‫תחלץ את ליאם והאחרים‬ ‫מהמקום שבו הם נמצאים.‬
‫אני מרוויח זמן כדי לעשות תוכנית‬ ‫או כדי להזעיק עזרה?‬
‫גם וגם.‬
‫- סקוט מק'קול -‬
‫- סגור -‬
‫בדיוק ביום הראשון של ההכשרה שלי,‬ ‫הציגו לנו שקופית של בחור‬
‫שהם רדפו אחריו ביער בקרוליינה הצפונית.‬ ‫-חשבתי שהיית באמריקה הדרומית.‬
‫נכון. גופות אנשי הזאב שסיפרתי לכם עליהן?‬ ‫האשימו אותי ברציחתם.‬
‫אז, הבנתי שהאף-בי-איי‬ ‫כיתר פרא אלמוני שנחשד ברצח המוני...‬
‫גיליתי קבוצת ציידים שהתכנסה במקום מפגש.‬
‫ניסיתי להוציא מהם מידע.‬ ‫-גם זה נודע לאף-בי-איי,‬
‫והם תכננו פשיטת ימ"מ כדי לתפוס אותו,‬ ‫מת או חי.‬
‫כולנו יודעים שבכול הקשור לדרק,‬ ‫עדיף לתפוס אותו מת.‬
‫עדיף.‬ ‫-אז שכנעתי אותם לצרף אותי‬
‫למבצע בשטח.‬ ‫-שכנעת את האף-בי-איי לצרף מתמחה‬
‫למבצע שטח מסוכן ביותר?‬
‫מפתיע שהוא לא אמר שיוכל לנהל אותו.‬
‫ניסיתי. זה לא הצליח.‬
‫בכל אופן, בקיצור,‬ ‫הייתי צריך להציל את חייו.‬
‫זה לא מה שקרה.‬
‫ייתכן שהשמטתי איזה פרט,‬ ‫אבל זה בגדול מה שקרה.‬
‫זאת התמצית העיקרית.‬
‫לא יכולת ללכת.‬ ‫-צלעתי.‬
‫לא יכולת ללכת,‬ ‫ואני יודע את זה כי נשאתי אותך.‬
‫ירו לי בבוהן. רוצה לראות?‬
‫הבוהן שלי נלכדה בחילופי הירי. היא הושמדה.‬
‫בסדר, תשכח מהבוהן שלך.‬ ‫-הושמדה.‬
‫לא מדובר רק בציידים. יש לנו בעיה נוספת.‬
‫שמה "האנוק-אייטה".‬
‫הם בכל מקום.‬ ‫-הנייד שלי לא עובד.‬
‫נראה לי שהם משתמשים במשבש תדרים.‬ ‫-מה נעשה?‬
‫לא נוכל לעזוב בלי ליאם.‬ ‫ולא נוכל לחכות לעזרה.‬
‫אז נצטרך להתמודד לבד.‬ ‫-נגדם?‬
‫כן. למה לא?‬
‫זה עיתוי מוזר לומר שאני אוהב אותך?‬ ‫-לא אם גם אני אוהב אותך.‬
‫ייתכן שנמות הלילה.‬ ‫-לא נמות הלילה.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫מי גרם לך לאבד את ההכרה?‬ ‫אחד החברים שלי או שלך?‬
‫אני לא בטוח שיש לי חברים עכשיו.‬
‫אני לא בטוחה שאני מאשימה אותם.‬
‫אתה מסוגל לעמוד? אנחנו נזדקק לעזרתך.‬
‫במה?‬ ‫-בלהחזיר את בית החולים לידינו.‬
‫זה כל חונק הזאב הצהוב שהצלחנו למצוא.‬
‫הוא נדיר מאוד,‬ ‫אבל מספיק כדי ליצור ממנו קליע אחד.‬
‫ובעל עוצמה רבה יותר מהנדרש‬ ‫כדי להרוג אלפא.‬
‫הוא נכנס לך לראש וגורם לך לראות דברים.‬
‫איך הוא נראה?‬ ‫-כמו שני אנשים רגילים,‬
‫אבל איכשהו, הם התמזגו.‬
‫אנחנו רק יודעים שהוא עשוי משני פרצופים.‬ ‫אחד אנושי והשני על-טבעי.‬
‫הוא משנה צורה בדיוק כמונו.‬
‫אבל הוא יודע ממה אתה פוחד,‬ ‫ממה אתה הכי מפחד.‬
‫הוא מסוגל להרוג רק באמצעות מבטו.‬ ‫-אז, אתם אומרים‬
‫שעלינו להיאבק נגד הדבר הזה עיוורים‬ ‫ולהתמודד עם הפחד העמוק ביותר שלנו?‬
‫כן. למה? ממה אתה הכי מפחד?‬ ‫-מעיוורון.‬
‫להתעוור?‬ ‫-כן, זה מבעית אותי. זה תמיד הבעית אותי.‬
‫נראה שזה מצב של חפיפה מצערת.‬
‫לידיה וסטיילס, תמצאו את ארג'נט,‬ ‫לכו לנשקייה, וחלצו את ג'קסון.‬
‫אין זמן לחכות לו.‬ ‫כבר עברתי דרך הדלתות האלה בעבר.‬
‫אעשה זאת שוב.‬ ‫-אפשר לעצור לרגע,‬
‫ולוודא שאני מבין נכון?‬ ‫אנחנו באמת מדברים על לעשות את זה?‬
‫אנחנו נעשה בדיוק מה שג'רארד רוצה שנעשה?‬
‫אם נצליח לעצור את האנוק-אייטה,‬ ‫נעצור את הכול.‬
‫אם נעצור זה,‬ ‫נוכל לעצור את ג'רארד ואת הציידים?‬
‫לא כולם ציידים.‬ ‫-הוא צודק.‬
‫רובם אנשים רגילים שפועלים מתוך פחד.‬
‫מונרו לא תשתנה,‬ ‫אבל אני חושב שנוכל לשכנע את האחרים.‬
‫את רובם, למען האמת.‬
‫האנוק-אייטה גורם להם לפעול ממקום של פחד.‬
‫פחד הוא רגש מעורר מאוד,‬ ‫במיוחד כשהוא מתפתח לכעס.‬
‫אם נוכל לנטרל את הפחד,‬ ‫ננטרל גם את הצורך להיאבק.‬
‫הם מפחדים מאיתנו,‬ ‫אבל הם לא צריכים לפחד.‬
‫הם רק צריכים לשנות את דעתם.‬ ‫-לא, עלינו לשנות את דעתם.‬
‫טוב, נוכל להתמודד עם האנוק-אייטה.‬
‫נוכל לנסות להיאבק בו עיוורים.‬ ‫ננסה להתמודד עם הפחדים שלנו.‬
‫צריך להבין איך לתפוס אותו.‬ ‫-נמצא דרך כמו תמיד.‬
‫נחמד לראות שיש מישהו‬ ‫שלא איבד את האופטימיות.‬
‫עדיין לא.‬ ‫-אני כן.‬
‫נרוויח לך זמן, סקוט.‬ ‫מי יודע, אולי לג'קסון יש את התשובה.‬
‫אולי ארג'נט יחזור עם תשובה.‬ ‫-שניכם, אתם איתי.‬
‫ואנחנו זקוקים לפיטר. למישהו שיוכל‬ ‫לעצור את הדבר הזה או להאט אותו.‬
‫לאן נלך?‬ ‫-לבית הספר.‬
‫שם נמצא את הדבר הזה?‬ ‫-לא.‬
‫הוא ימצא אותנו.‬
‫שתי גופות?‬
‫אין דם, ואין פצעים.‬ ‫-איך הן נראות?‬
‫כמו פסלים.‬
‫יוונים.‬
‫פיטר, עצום את העיניים.‬ ‫תעשה את זה. עצום אותן עכשיו.‬
‫אבא?‬
‫אתה מפחד ממני, נכון?‬
‫אמרו לך למה אתה צריך לפחד ממני?‬
‫אם אתה לא מפחד, למה שלא תתקרב?‬ ‫-תשתוק.‬
‫זה בגלל שחלק ממני הוא עדיין קאנימה.‬ ‫אתה יודע מה זה?‬
‫תראה את הטפרים האלה.‬
‫קדימה.‬
‫בוא לראות.‬
‫הטפרים האלה מייצרים ארס‬ ‫שמסוגל לשתק אותך.‬
‫יש לי אפילו עיניים אחרות.‬
‫תראה את זה.‬
‫אני לא יכול להשתנות לגמרי,‬
‫אבל זה כמו ידית הילוכים טיפטרוניק.‬
‫אני יכול להחליף מאוטומטי לידני.‬
‫אתה אוהב מכוניות?‬
‫פעם היתה לי פורשה,‬ ‫אבל אני לא יכול לנסוע יותר במכוניות ספורט.‬
‫אין בהן מקום לזנב שלי.‬
‫הוא לא מת.‬
‫לא ייתכן שהוא מת.‬
‫אני שומע פעימות לב, אבל הן חלשות.‬
‫אנחנו לא לבד.‬
‫סקוט?‬
‫אני חושב שאני יודע איך לתפוס אותו.‬
‫ג'קסון?‬ ‫-סטיילס?‬
‫ג'קסון?‬
‫כבר אמרתי את זה.‬ ‫-אלוהים, זה אתה!‬
‫זה באמת אתה! אני לא מאמינה שזה אתה.‬ ‫-טוב. בסדר. זה נחמד.‬
‫בסדר, לא קרוב מדי. תיזהר עם הידיים, טוב.‬
‫טוב, בסדר, בואו פשוט נפריד ביניכם.‬
‫את עשית את זה?‬
‫כן, עשיתי את זה.‬
‫אני פרצתי את הדלת.‬
‫עכשיו כשכולנו תרמנו למאמץ,‬ ‫בא לכם להסתלק מכאן?‬
‫לא בלי אית'ן.‬ ‫-אית'ן.‬
‫מה אית'ן עושה כאן?‬ ‫-הוא איתי.‬
‫הוא איתך?‬ ‫-כן. איתי.‬
‫אית'ן?‬ ‫-כן. אית'ן.‬
‫ואתה...?‬ ‫-אית'ן?‬
‫כן.‬
‫אלוהים.‬
‫חשבתי שבחיים לא תבין את זה.‬
‫אנחנו יכולים ללכת לחפש אותו עכשיו?‬ ‫-כן. רק רגע.‬
‫כן?‬ ‫-אתם עדיין בנשקייה?‬
‫כן. אבל נצא מכאן בעוד זמן קצר.‬ ‫-יש משהו שאני צריך שתביאו.‬
‫רגע. תנו לי לעשות את זה.‬
‫קדימה, ליאם, תברח. זה יהיה יותר כיף ככה.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-שאלתי את עצמי את אותה שאלה.‬
‫אנחנו לא יכולים סתם להסתתר.‬ ‫פיטר לא יחזיק מעמד.‬
‫גם אנחנו לא אם הדבר הזה ימצא אותנו.‬ ‫-אנחנו חייבים לחכות לסטיילס.‬
‫אני לא מחכה כאן.‬
‫היי, מאליה, תעצרי.‬
‫סקוט?‬ ‫-לא, אני בסדר. אל תתני לה לברוח.‬
‫אתה לא בסדר.‬ ‫זה חונק זאב צהוב. זה יהרוג אותך.‬
‫מה?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מלבד העובדה שסיר הלילה הזה היה מלא.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫איך השתחררת לפניי?‬ ‫-ביקשתי יפה.‬
‫השתמשת בזנב, נכון?‬ ‫-יש לך עדיין זנב?‬
‫זה ממש מגעיל.‬ ‫-אתה יכול לעמוד?‬
‫בוא נלך.‬
‫הם עדיין שם?‬
‫לא אמות בשבילך.‬ ‫-גם אני לא אמות בשבילך.‬
‫אבל אני אלחם לצידך.‬
‫טוב.‬
‫בוא נילחם.‬
‫תתכופפו!‬
‫בוא. טוב, שב.‬ ‫-דרק, לך. תעזור למאליה, בבקשה.‬
‫אני לא דואג לה. אנחנו חייבים להיפטר מזה.‬
‫יש רק דרך אחת להיפטר מחונק זאב.‬
‫יש לשרוף אותו.‬ ‫-מה?‬
‫לא תוכל לעשות הרבה עד שתחלים.‬
‫אם אני צודק,‬ ‫צריך רק לחכות שסטיילס יגיע לכאן.‬
‫טוב.‬
‫בסדר, בסדר, בסדר.‬ ‫תפסתי אותך, תפסתי אותך.‬
‫הכול בסדר. הכול בסדר. טוב.‬
‫תזכרו, אסור להסתכל עליו.‬ ‫צריך להיאבק בו על עיוור.‬
‫מה דעתכם שלא נילחם בו?‬ ‫רק ניקח את החברים שלנו ונסתלק?‬
‫מתאים לי.‬
‫זה כאן.‬
‫תעצמו עיניים. תעצמו עיניים.‬ ‫-לידיה...‬
‫תראו אותו. אתם חושבים שהוא גוסס?‬
‫סביר שלא.‬
‫לא קל להרוג כלב גיהינום.‬
‫אתם יודעים שככה הוא נקרא, נכון?‬ ‫זאת אומרת, אם אתם כבר נכנסים לעולם הזה,‬
‫עדיף שיהיה לכם מידע.‬ ‫-אף אחד כאן לא רוצה להיפגע.‬
‫אז תוריד את האקדח, סגן. אתה לא תירה בי.‬
‫אנחנו גם לא נרשה לך להוציא אותו מכאן.‬
‫אני לא בטוח לגבי זה. אתם רק שלושה.‬
‫סטילינסקי.‬ ‫-שריף.‬
‫תפנה אליי בתואר ההולם, סגן.‬ ‫-בן כמה אתה, שישים?‬
‫שלושתכם...‬
‫תעזרו לסגן השריף פאריש לעמוד על הרגליים,‬ ‫ותוציאו אותו משם.‬
‫כן, המפקד.‬
‫שריף.‬
‫אית'ן?‬
‫אית'ן.‬ ‫-אני כאן.‬
‫איפה לידיה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫עצמתי את העיניים ולא יכולתי לראות‬ ‫לאן היא הלכה.‬
‫איפה אתה?‬ ‫-ממש מולך.‬
‫מה התוכנית?‬ ‫-פירוק נשק כלל-עירוני.‬
‫כל אדם שמחזיק נשק‬ ‫שג'רארד נתן לו ימסור אותו.‬
‫ונשתמש בכוח במידת הצורך.‬
‫דרק, זה אתה?‬
‫דרק?‬
‫דרק, זאת אני.‬
‫זאת ג'ניפר.‬
‫אתה לא רוצה להסתכל עליי?‬
‫תרשה להם להרוג אותי שוב?‬
‫תשאיר אותי בין המתים?‬
‫או שאתה מוכן לתת לי הזדמנות נוספת?‬
‫את לא אמיתית.‬ ‫-אני לא נשמעת אמיתית?‬
‫אתה לא יכול להסתכל עליי?‬
‫דרק, תסתכל עליי. תפקח את העיניים.‬
‫בבקשה?‬
‫אתה לא רוצה להסתכל עליי עוד פעם?‬
‫אתה לא רוצה להיזכר בי?‬
‫להיזכר בנו?‬
‫בבקשה, תסתכל עליי.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫נו כבר.‬
‫איפה זה?‬ ‫-באמת חשבת שאפקיד בידייך‬
‫את הטיפות האחרונות של חונק זאב צהוב?‬
‫אני הבת שלך.‬
‫אני בת ארג'נט.‬ ‫-ובכל זאת אחת מהם.‬
‫אז, נתת לה הכול?‬
‫נתת את זה למונרו?‬
‫כן, אבל נשאר מספיק לקליע אחד אחרון.‬
‫הקליע הזה.‬
‫יש לנו אחד נוסף כאן.‬
‫אני לא יודע אם הוא מת.‬
‫אבל הוא בטוח נראה פגיע.‬
‫זה נגמר עכשיו, קייט. הכול בא על מקומו.‬
‫לא הכול.‬
‫הגיע הזמן להניח את הנשק.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫סקוט עדיין חי והוא יודע איך להציל אותם.‬ ‫את כולם.‬
‫אתה מתחבא בספרייה, סקוט? מתחבא ממני?‬
‫תפקח את העיניים, סקוט.‬
‫אתה חושב שתוכל להילחם בי, אבל לא תוכל.‬
‫החברים שלך אינם.‬
‫הם ראו את הפנים שלי ואיבדו את שפיותם.‬
‫הם אינם בגללך.‬
‫אכזבת אותם.‬
‫אכזבת את כולם.‬
‫במיוחד אותה.‬
‫במיוחד את אליסון.‬
‫תפקח את העיניים.‬
‫סקוט.‬
‫תפקח אותם, סקוט.‬
‫כל מה שאתה צריך לעשות זה‬ ‫לפקוח את העיניים.‬
‫הפחד שלך שונה, סקוט.‬
‫יש כוח מתחתיו.‬
‫הכוח שלך.‬
‫הפחד שלך מעניק לי חופש!‬
‫לא אהיה יותר לכוד.‬
‫לא יתפסו אותי‬
‫ויכלאו אותי שוב לעולם.‬
‫לעולם לא!‬
‫תפקח את העיניים.‬
‫תפקח אותן.‬
‫אני יודע איך להיאבק בך...‬
‫ואני יודע איך לתפוס אותך.‬
‫אני לא יכול לכוון אליו. מה לעשות?‬
‫פשוט תירה בו. תירה בשניהם.‬
‫לא תוכל לנצח אותי.‬
‫אני לא מפחד ממך.‬
‫כבר לא.‬
‫ירייה אחת בראש וירייה אחת בלב.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫אפילו אם חונק הזאב הצהוב‬ ‫נועד רק להחליש אותו,‬
‫סקוט מצא פתרון כפי שהוא תמיד מוצא פתרון.‬
‫האנוק-אייטה.‬
‫רצית מספיק כוח‬ ‫כדי שלא ניתן יהיה ללכוד אותך שוב.‬
‫רצית כוח של משנה צורה כמוני.‬
‫אבל לשם כך עליך לקבל את החוקים‬ ‫שכרוכים בלהיות משנה צורה.‬
‫יש לנו חולשות, וגבולות שאנחנו לא עוברים.‬
‫הר אפר.‬
‫ג'קסון.‬ ‫-זה נגמר?‬
‫עכשיו זה נגמר.‬
‫טוב לראות אותך, המאמן.‬ ‫-גם אותך, ג'קסון.‬
‫זה כואב. זה כואב.‬
‫זה עדיין כואב?‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫אתה הרשית לזה לקרות.‬
‫אתה הרשית לזה לקרות, זקן טיפש.‬
‫כל מה שראית היה אותו.‬ ‫-הוא הרס את המשפחה שלנו.‬
‫המשפחה שלך נמצאת מולך.‬
‫תורידו את הנשק.‬
‫פאריש, תוריד את הנשקים.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫אני צריך שתלמד אותי איך לעשות את זה.‬
‫כאן מונרו. שמישהו ימסור דוח מצב עכשיו.‬
‫שמישהו יגיב. שמישהו ידבר אליי.‬
‫מה קורה? שמישהו יענה לרדיו‬
‫ויגיד לי מה קורה.‬ ‫-הפסדת.‬
‫סקוט? הוא לא מחלים?‬
‫סקוט, מה קרה לעיניים שלך?‬ ‫-הייתי חייב. אני מצטער.‬
‫עליך להחלים.‬ ‫אם העיניים שלך יישארו ככה הרבה זמן,‬
‫הנזק יהיה תמידי.‬ ‫-קדימה, סקוט. תתרכז.‬
‫אני מנסה. זה לא עובד.‬
‫אני לא יכול להתרכז.‬ ‫-תסתכל עליי.‬
‫כן, אתה יכול. פשוט תתרכז.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬ ‫-כן, אתה יכול.‬
‫סקוט, בבקשה תסתכל עליי.‬
‫מאליה?‬
‫תנשקי אותו.‬
‫מה?‬ ‫-תנשקי אותו.‬
‫הם ברחו באותו לילה.‬
‫ג'רארד מסר נשקים לידי אנשים,‬
‫אבל לא רבים כפי שהוא חשב‬ ‫היו מוכנים להשתמש בהם.‬
‫יותר אנשים יודעים על הסוד שלנו עכשיו.‬
‫אבל רבים יותר נמצאים לצידנו.‬
‫קפטנים שותפים?‬ ‫אתם רוצים להיות קפטנים שותפים עכשיו?‬
‫פתרנו את חילוקי הדעות בינינו.‬ ‫-זה לא נשמע תחרותי במיוחד.‬
‫מי לימד אתכם את השטות הזאת?‬ ‫-אתה.‬
‫כי אתה מאמן נהדר.‬
‫אתה צודק. אני באמת מאמן נהדר.‬
‫והם לא פחדו מאיתנו יותר.‬
‫עכשיו יש לנו בעלי ברית‬ ‫שבעבר היו האויבים שלנו. יש לנו מגנים.‬
‫יש לנו חברים שמוכנים להיאבק למעננו.‬
‫והשאר מחפשים אחרים... כמוך.‬
‫טוב, אלק, האנשים שרודפים אותך,‬
‫יש להם מנהיגה. שמה מונרו.‬ ‫יש לה תומכים רבים.‬
‫כמה, מאות?‬ ‫-אלפים.‬
‫בכל רחבי העולם.‬ ‫-אז מה אנחנו עושים כאן?‬
‫אנחנו נפגשים עם אנשים שיוכלו לעזור לנו.‬
‫כמה מהם נמצאים איתנו תמיד,‬ ‫ואחרים באים כשאנחנו זקוקים להם.‬
‫אבל הערב, אנחנו זקוקים לכל מי שנוכל להשיג.‬
‫האם כולם... שונים?‬
‫חלקם.‬
‫חלק יכולים לעשות דברים שלא תאמין.‬
‫והאחרים אולי רק אנושיים,‬
‫אבל הם מפצים על כך בחוכמתם.‬
‫או כי הם מצטיינים בקרב.‬ ‫-מיהם?‬
‫החברים שלי.‬
‫הלהקה שלי.‬
‫ותוכל להיות איתנו אם תרצה.‬
‫אבל יהיה עליך להיאבק.‬ ‫-נגד מונרו?‬
‫וכל מי שתומך בה.‬
‫היא אמרה שהיא תמצא אותי.‬
‫שהיא תצוד אותי ותהרוג אותי.‬ ‫לא היה לה אכפת בן כמה אני.‬
‫היא אמרה שאני מפלצת.‬
‫אתה לא מפלצת.‬
‫אתה איש זאב.‬
‫כמוני.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬