Din episoadele anterioare…
I-am văzut pe toți, inclusiv pe Derek și Ethan.
Toți v-ați pietrificat.
Eu vreau doar o răzbunare de modă veche!
Omagul ăsta îi e destinat lui Scott McCall.
Monroe și ceilalți vin! Și sunt înarmați.
Să mergem.
O să-ți spun o poveste. Poate îți va părea cunoscută.
Era un puști.
Avea 16 ani, era singur și încerca să se salveze.
Nu-i vedea, dar îi auzea apropiindu-se.
Erau înarmați…
aveau arbalete.
Îl vânau.
A început într-o noapte cu lună plină.
Ceva l-a atacat.
Ceva l-a mușcat.
I-a schimbat viața.
A schimbat totul.
- Cum te numești? - Alex.
Am înțeles bine, Alex?
Asta ți s-a întâmplat?
Am și eu o poveste.
Dar au fost lucruri la care nu mă așteptam.
Oameni…
care credeam că-mi vor fi mereu alături…
pe ei i-am pierdut.
Unii în care nu credeam că pot avea încredere…
mi-au salvat viața.
Nu o dată.
Cu toții avem povești.
Toți din povestea mea sunt morți.
Nu și tu.
Acum ești cu noi.
Ce urmează?
Povestea ta cum se încheie?
Malia!
- Nu voiai să faci asta fără mine, nu? - Fără noi?
Nu-mi vine să cred că nu mi-ai spus nimic. Nici măcar un cuvânt.
Aveam motive. Motive foarte bune.
Gerard…
are o singură temere.
Că nu te poate…
învinge.
Și o știe.
- A început, nu-i așa? - Ce anume?
E război deschis.
Oricât de mult mă bucură o reuniune de familie,
ce cauți aici?
Am găsit o haită măcelărită în Brazilia.
Erau două cuvinte scrise cu sânge: „Beacon Hills”.
- Te-ai întors pentru Beacon Hills? - Nu, m-am întors pentru tine.
Distrugerea și sângele și groaza Atâta vor părea obișnuite.
Cruzimea mila va înăbuși-o.
Și spiritul lui Cezar, răzbunare
Vânând alăturea cu duhul Ate Urcat fierbinte din infern.
L-o-nfiora strigând cu glas tiranic…
Cunoști restul, Scott?
Ai citit Shakespeare?
„«Fără-ndurare», și scapă din laț copoii războiului.”
Într-adevăr, război!
Bine ai revenit, Derek. Cu siguranță sunteți toți puțin melancolici.
Te bucuri de mica reuniune de familie
pe care ți-am pregătit-o, Scott?
De ce nu vii să îți mulțumesc personal?
Am și câțiva vizitatori pentru tine.
Din Londra.
Nici unul ca Jackson Whittemore
n-a rezistat tentației de a se întoarce în Beacon Hills.
Salută, Jackson.
Încă o dată, bătrâne! Apropie-te puțin.
O să-ți vâr chestia aia în dos!
Nu și-a pierdut din farmec, nu?
Îl vei găsi alături de noi, în armurărie, Scott.
De fapt,
o să-ți spun unde-i poți găsi pe toți.
Adjunctul Fiară și-a întâlnit niște prieteni
pe când a răspuns unui apel de la Casa Eichen.
Tatăl tău se întorcea din San Francisco
cu gândul de a participa la luptă.
Dar n-a ajuns prea departe.
Să-i spui mamei tale să sară peste tura de la spital.
Liam și ai lui sunt acolo.
Frumos din partea lor, dar teribil de prost îndrumați.
Asta înseamnă război, Scott.
O poziție strategică a armatei tale față de a lor.
Motiv pentru care tu vei veni la mine.
Vei încerca să salvezi cât mai mulți posibil.
Poate că vei reuși să salvezi câțiva.
Însă resursele tale limitate se vor răsfira.
Și, în cele din urmă, vei eșua.
Copoii războiului, Scott.
Sunt pe urmele tale.
Câștigă puțin timp.
Scoate-i pe Liam și pe ceilalți de acolo.
Timp pentru a ticlui un plan sau pentru a chema ajutoare?
Ambele.
DESCHIS CLINICA BEACON HILLS
ÎNCHIS
Era prima zi a stagiului
și apare o imagine cu un tip căutat de ei în pădurile din Carolina de Nord.
- Parcă erai în America de Sud. - Eram.
M-au învinovățit pentru cadavrele despre care vă spuneam.
Aflu că FBI-ul a încolțit un grup de ucigași în masă…
Am găsit adunarea unor de vânători.
- Încercam să obțin informații. - Și FBI-ul le-a aflat.
Plănuiau un asalt prin care să-l prindă viu sau mort.
Cum știm cu toții, pe Derek e mai bine să-l prinzi mort.
Mai bine.
I-am convins să mă ducă pe teren.
Ai convins FBI-ul să ducă un stagiar într-o misiune periculoasă?
Mă mir că nu ai condus-o.
Am încercat. N-a mers.
Pe scurt, a trebuit să-i salvez viața.
Nu așa s-a întâmplat.
Am omis câteva detalii, dar cam asta s-a întâmplat.
E esența poveștii.
- Nu puteai merge. - Șchiopătam.
Nu puteai. Știu pentru că eu te căram.
M-au împușcat în deget. Vă arăt?
Mi-au distrus degetul în schimbul de focuri.
Lasă degetul.
- Distrus. - Prieteni.
- Nu avem probleme doar cu vânătorii. - Se numește Anuk-Ité.
Sunt peste tot.
Telefonul meu nu merge. Cred că ne bruiază.
Ce facem?
Nu putem pleca fără Liam. Și nu putem aștepta ajutoare.
- Suntem doar noi. - Împotriva lor?
Da, de ce nu?
- E nepotrivit să-ți spun că te iubesc? - Nu dacă te iubesc și eu.
- S-ar putea să murim. - Nu murim în seara asta.
Ești gata?
Da.
Te simți bine?
Cred că da.
Cine te-a lovit? Ai mei sau ai tăi?
Nu cred că am prieteni acum.
Nu pot să-i blamez.
Poți să te ridici? Am nevoie de ajutorul tău.
Cu ce?
Să-mi recâștig spitalul.
Ăsta e tot omagul galben găsit.
E foarte rar, dar destul cât să fac un glonț.
Și destul de puternic ca să ucid un alfa.
- Te face să vezi lucruri. - Cum arată?
Erau doi oameni obișnuiți, dar s-au contopit.
Știm doar că are două chipuri. Unul e uman, unul e supranatural.
Se metamorfozează, ca noi.
- Știe care e temerea ta cea mai mare. - Acum poate ucide cu privirea.
Deci trebuie să înfruntăm chestia asta orbi?
Și să ne învingem temerile?
Da. De ce? Care e temerea ta supremă?
- De orbire. - Să orbești?
Da, mă îngrozește dintotdeauna.
Pare o combinație nefericită.
Lydia, tu și Stiles îl găsiți pe Argent. Îl salvați pe Jackson.
N-avem timp să-l așteptăm. Am mai trecut prin ușile alea.
Puteți să nu vă grăbiți?
Chiar aveți de gând să faceți asta?
Facem exact ce se așteaptă Gerard?
- Dacă îl oprim pe Anuk-ité, oprim totul. - Așa îi oprim pe Gerard și pe vânători?
- Nu toți sunt vânători. - Așa e.
Majoritatea acționează din frică.
Monroe nu se va schimba.
Dar pe ceilalți îi putem convinge. Pe majoritatea.
Anuk-ité îi face să acționeze din frică.
Frica motivează, mai ales când duce la furie.
Dacă scăpăm de frică, scăpăm și de dorința lor de luptă.
Se tem de noi, dar nu au motive.
- Trebuie să se răzgândească. - Cu ajutorul nostru.
Bun, putem să-i facem față lui Anuk-ité.
Vom lupta cu el pe nevăzute, ne vom înfrunta temerile.
Dar cum îl prindem?
Vom afla pe parcurs.
Mă bucur că nu v-ați pierdut optimismul.
- Nu încă. - Eu l-am pierdut.
Vom câștiga timp, Scott. Cine știe?
- Poate că răspunsul e la Jackson. - Poate știe Argent ceva.
Și voi. Sunteți cu mine. Și avem nevoie de Peter.
Să încetinim sau să oprim totul.
- Unde mergem? - La liceu.
- Acolo îl vom găsi? - Nu.
El ne va găsi.
Două…
cadavre?
Fără sânge, fără răni.
Cum arată?
Sunt statui.
Grecești.
Peter, închide ochii! Acum!
Tată?
Te temi de mine, nu?
Ți-au spus de ce să te temi?
- Dacă nu te temi, apropie-te. - Taci!
Pentru că sunt pe jumătate Kanima?
Știi ce înseamnă?
Uită-te la ghearele astea.
Hai.
Vino să vezi.
Ghearele astea conțin un venin care te poate paraliza.
Ochii-mi sunt diferiți.
Ia uită-te.
Nu mă pot transforma complet, dar…
e ca și cum aș avea transmisie Tiptronic.
Trec de la transmisie automată la manuală.
Îți plac mașinile?
Conduceam un Porsche, dar…
nu mai pot să conduc mașini sport.
N-am loc de coadă.
Nu e mort.
Nu poate fi.
Se aude o bătaie slabă de inimă.
Nu suntem singuri.
Scott?
Cred că știu cum să-l prindem!
- Jackson? - Stiles!
Jackson?
Aici am rezolvat.
Doamne, tu ești! Chiar tu ești!
- Bine. Ce frumos! - Nu-mi vine să cred!
Nu prea aproape. Atenție la mâini.
Bine. Despărțiți-vă!
Tu ai făcut aia?
Eu am făcut-o.
Eu am doborât ușa.
Acum, că am discutat asta, putem pleca?
Nu fără Ethan.
Ethan? Ce caută Ethan aici?
- E cu mine. - Cu tine?
- Da. Cu mine. - Ethan?
Da. Ethan.
- Și cu tine. - Ethan?
Da.
Doamne!
Credeam că n-ai să te prinzi.
- Mergem să-l găsim? - Da. Stai așa.
- Da? - Mai ești la armurărie?
Da. Plecăm imediat.
Vreau să iei ceva mai întâi.
Stai!
Lasă-mă pe mine.
Hai, Liam. Fugi! Va fi mai amuzant.
- Ce cauți aici? - Asta mă întrebam și eu.
Nu ne putem ascunde.
Peter nu va rezista.
Nici noi, dacă ne găsește.
Să-l așteptăm pe Stiles.
Eu nu aștept aici.
Stai, Malia.
- Scott… - Sunt bine. N-o lăsa să scape.
Nu ești bine. E omag galben. Te va ucide.
Cum?
- Ești teafăr? - Da.
Doar că încă mai folosea cineva țucalul ăsta.
- Cum ai ieșit înaintea mea? - Am dus muncă de convingere.
Ți-ai folosit coada, nu?
Încă mai ai coadă?
- Scârbos. - Te poți ridica?
Să mergem.
E tot acolo?
- Nu mor pentru tine. - Nici eu, pentru tine.
Dar voi lupta cu tine.
Bine.
Să luptăm.
Jos!
- Hai. Așază-te! - Du-te, Derek. Ajut-o pe Malia.
Nu-mi fac griji pentru ea. Să scăpăm de asta.
E o singură cale de a scăpa de omag.
- Să-l ardem. - Ce?
- Dacă nu te vindeci, nu faci nimic. - Avem nevoie de Stiles.
Bine.
Bun! E în ordine.
E în ordine.
Nu îl priviți în ochi. Luptăm orbește.
Ce-ar fi să ne luăm prietenii, să plecăm și să nu luptăm?
Mie îmi convine.
E aici.
Închideți ochii.
- Lydia… - Ochii închiși.
Uită-te la el.
Crezi că moare?
Slabe șanse.
Nu e așa ușor să ucizi o Fiară.
Ați întrebat cum se numește, nu? Dacă tot rătăciți prin lume,
să aveți toate informațiile.
Nu vrem vărsare de sânge.
Aduci, lasă arma, adjunct.
N-o să mă împuști.
Nici nu te lăsăm să-l scoți.
Nu știu ce să spun.
Sunteți doar trei.
Stilinski…
Șerif.
- Mi te adresezi cu gradul, adjunct. - N-ai cumva 60 de ani?
Voi trei…
ridicați-l pe adjunctul Parrish și scoateți-l de acolo.
Da, domnule.
Șerif.
Ethan?
- Ethan. - Sunt aici.
- Unde e Lydia? - Nu știu.
Am închis ochii și nu știu încotro a luat-o.
Unde ești?
Chiar în fața ta.
- Care e planul? - Dezarmarea tuturor.
Toți cei înarmați de Gerard trebuie să renunțe la arme.
Vom face uz de forță dacă e nevoie.
Derek, tu ești?
Derek?
Derek, eu sunt.
Sunt Jennifer.
Nu vrei să mă privești?
Îi lași să mă ucidă din nou?
Mă lași să mor?
Sau îmi dai încă o șansă?
Nu ești reală.
Nu par reală?
Nu mă poți privi?
Derek, privește-mă.
Deschide ochii!
Te rog?
Nu vrei să mă mai privești o dată?
Să-ți amintești de mine?
De noi?
Privește-mă.
Privește-mă!
Hai odată!
Unde e?
Chiar credeai că-ți voi încredința
ultimele grame de omag galben?
Sunt fiica ta.
- Sunt o Argent. - Dar tot una de-ai lor.
I l-ai dat ei pe tot?
I l-ai dat lui Monroe?
Da, dar am păstrat pentru un ultim glonț.
Acel glonț.
Mai avem unul aici.
Nu știu dacă e mort.
Dar sigur pare vulnerabil.
S-a terminat, Kate.
Totul a ieșit cum trebuia.
Nu totul.
E timpul să renunțăm la arme.
Despre ce vorbești?
Scott e încă în viață și știe cum să-i salveze.
Pe toți.
Te ascunzi în bibliotecă?
Te ascunzi de mine?
Deschide ochii, Scott.
Crezi că mă poți învinge, dar greșești.
Prietenii tăi s-au dus.
Mi-au văzut chipul și au înnebunit.
Au murit din cauza ta.
I-ai dezamăgit.
Ai eșuat…
în fața tuturor.
Mai ales…
în fața ei.
Mai ales…
în fața lui Allison.
Deschide ochii!
Scott!
Deschide-i, Scott!
Trebuie doar să deschizi ochii!
Teama ta e diferită, Scott.
E multă putere la mijloc.
Puterea ta.
Frica ta îmi aduce libertatea!
Nu voi cădea din nou în capcană.
Nu voi mai fi prins
și închis niciodată.
Niciodată!
Deschide ochii!
Deschide-i!
Știu cum să lupt cu tine.
Știu cum îți vin de hac.
Nu pot ținti. Ce să fac?
Împușcă-l! Împușcă-i pe amândoi!
Nu mă poți învinge!
Nu mă tem de tine.
Nu mă mai tem.
- Unul în cap și unul în inimă. - Recepționat.
Omagul galben trebuia doar să-l slăbească, dar Scott are răspunsul.
La fel ca întotdeauna.
Anuk-ité.
Voiai destulă putere cât să nu mai poți fi prins.
Voiai puterea unui metamorf, cum sunt eu.
Dar asta impune regulile unui metamorf!
Avem slăbiciuni.
Avem limite ce nu pot fi depășite.
Cenușă de scoruș.
- Jackson. - S-a terminat?
Acum s-a terminat.
- Mă bucur să vă văd, dle antrenor. - Și eu, Jackson.
Doare.
Mai doare?
Nu.
Bine.
Tu ai permis să se întâmple asta.
Tu ai permis să se întâmple asta, bătrân prost!
- Doar pe el l-ai văzut. - Ne-a distrus familia.
Familia ta…
e în fața ta.
Aruncați armele!
Parrish, să arunce armele.
Da, domnule.
Să mă înveți cum faci asta.
Sunt Monroe. Raportați-mi situația. Acum.
Să-mi răspundă cineva.
Să-mi vorbească cineva.
Ce se petrece? Să-mi spună cineva ce se întâmplă!
Ai pierdut.
Scott?
Nu se vindecă?
Scott, ce e cu ochii tăi?
- A trebuit s-o fac. Regret. - Trebuie să te vindeci.
Dacă nu te vindeci rapid, daunele vor fi permanente.
Concentrează-te, Scott.
Încerc, dar nu funcționează. Nu mă pot concentra.
Uită-te la mine! Poți! Concentrează-te!
Nu pot!
Ba da, poți. Scott, privește-mă!
Malia.
Sărută-l!
- Ce? - Sărută-l!
Au fugit în noaptea aceea.
Gerard a înarmat oamenii.
Le-au folosit mai puțini decât se aștepta.
Mulți ne-au aflat secretul.
Mulți sunt de partea noastră.
Co-căpitani.
Vreți să fiți co-căpitani?
Am depășit conflictele.
Nu sună prea competitiv.
- Cine v-a învățat prostia asta? - Dumneavoastră.
Sunteți un antrenor grozav.
Ai dreptate.
Sunt un antrenor grozav.
Nu se mai tem de noi.
Foștii inamici ne sunt aliați.
Avem protectori.
Avem prieteni care luptă pentru noi.
Restul i-am căutat pe ceilalți…
ca tine.
Bine, Alex.
Cei care te vânau…
au un lider. Se numește Monroe.
Are mulți adepți.
Câteva sute?
Mii.
În toată lumea.
Ce căutăm aici?
Ne întâlnim cu niște oameni care ne pot ajuta.
Unii ne-au fost mereu alături.
Alții vin la nevoie.
În seara asta, avem nevoie de tot ajutorul posibil.
Cu toți sunt…
diferiți?
Unii sunt.
Unii fac lucruri incredibile.
Alții sunt oameni obișnuiți,
dar compensează prin faptul că sunt deștepți…
sau foarte buni în luptă.
Cine sunt?
Prietenii mei.
Haita mea.
Poți să ni te alături dacă vrei.
Dar va trebui să lupți.
Împotriva lui Monroe?
Și a tuturor adepților ei.
A spus că mă va găsi.
Că mă va vâna și mă va ucide, indiferent de vârsta mea.
Spune că sunt un monstru.
Nu ești monstru.
Ești vârcolac.
Ca mine.
Subtitrarea: Mircea Pricăjan