ANTERIORMENT A EL PERIFÈRIC
No tenen ni idea d'amb qui s'han ficat.
Això és Londres.
Però 70 anys després del teu present.
Estàs dins d'un perifèric.
Telepresent.
Dirigint aquest cos com el teu.
Potser primer m'hauries de dir per què ens volen matar.
T'ho ensenyo.
Burton, vine ara mateix.
Hi veig, Flynne.
-Mama. -Et veig!
Vidres de polímer de cinc centímetres.
Plaques de Kevlar a les portes.
Pneumàtics antipunxades. Visió nocturna tèrmica.
Mànecs elèctrics a les portes. Protecció posterior contra claus i fums.
Dipòsits a prova d'explosions.
Només necessito una firma aquí
i això... ja estaria fet.
T'has tornat un home devot, Corbell?
Sí, a vegades, Tut,
arriba un punt en què s'ha de fer un canvi.
Vull dir, un canvi intern.
I sembla que he arribat a aquest punt.
Sabeu els panells publicitaris que tinc a la carretera?
Els estic traient
i posant aquestes creus al seu lloc.
Estic promovent un altre tipus d'empresa.
Si deixes el negoci, qui ens farà el manteniment?
Us donaré una garantia vitalícia, C. J.
Pel que us quedi de vida.
Si alguna cosa falla,
l'arreglaré gratis.
Soc un home de paraula.
Tracte fet?
Teniu.
Pugeu i proveu-los. Aquí teniu, nois.
Té. Permeteu-me.
Pugeu.
Està molt bé, oi?
Ja estàs?
Proveu-los.
No funciona?
Què diu?
Sembla que els nostres amics no poden engegar els cotxes.
Les finestres i les portes no s'obren, tampoc. Quina mala sort.
Tancats al cotxe en un dia com aquest.
Saps la calor que hi pot fer?
No, senyor.
Uns 60 graus. No duraran més d'una hora.
Ho he buscat.
-Deixa'ns sortir! -Els deixo sortir?
Saps el que més m'agrada de l'exèrcit dels EUA?
Com inventen expressions.
"Quan els líders d'un enemic cometen l'error de reunir-se en un mateix lloc,
els bombardegem."
-Obre la porta! -En diuen "cop de decapitació".
Sona molt poètic, oi?
Què collons?
El Tut no es creu que el vidre sigui a prova de bales.
Vinga, collons! Que m'ofego!
Ruixa'ls amb aigua.
Recorda'ls la set que tindran.
M'estàs tocant els collons!
Fill de puta!
No arribaràs enlloc, Jasper,
si no tens el valor de ser cruel de tant en tant
només pel pur plaer animal de fer-ho.
Ens estem rostint!
Vinga!
Obre!
Hòstia!
Estàs mort!
Quan acabis,
agafa les creus i deixa-les a la vorera.
Tiet Corbell?
Te'n vas?
Ara torno. He d'anar a buscar un martell.
EL PERIFÈRIC
Estàs pixant a la piscina?
És meva, no?
Algun dia maduraràs.
-I llavors què? -M'hauré de divorciar.
Però tindré una piscina neta.
He estat pensant en l'ingrés aquell.
Sembla que tenim diverses opcions.
El més segur és rebutjar els diners.
Que els Fisher visquin la seva vida
i deixar de visitar l'Havana.
La més arriscada?
Agafem els diners, matem els Fisher
i, si és tot una estúpida trampa d'Interior,
viuràs el que et queda a la presó
sentint-te idiota.
O ens quedem els diners i no fem res.
El problema és que, si no és cap trampa,
farem enfadar algú que té força recursos al seu abast
i tendeix a resoldre conflictes
de forma més aviat enèrgica.
No m'està convencent cap opció, amor.
No tens res millor?
Jasper.
La seva dona, Billy Ann,
és la millor amiga de la Flynne.
Vols deixar-ho en mans del retardat del nostre nebot?
No toquis la pasta.
Fes que el Jasper indagui
i descobreixi si passa res estrany amb els Fisher.
Després hi pensem de nou.
I el meu amic de l'Havana?
Digues-li que t'estàs preparant i necessites un temps.
Això em faria semblar feble, no?
Et sembla feble un lleó que s'acota abans d'atacar?
Hòstia, Flynne.
Viatges al futur,
cadàvers al teu jardí, medicina màgica…
Sento que tinc el cap a punt d'esclatar.
Sí.
Què estem mirant?
Una app que el Burton m'ha instal·lat per veure els drons.
No sé, suposo que... em tranquil·litza.
Són damunt casa teva?
No, senyora.
-Sí. -Ens han seguit fins aquí?
El Leon ens ha seguit fins aquí.
Els deu haver enlairat ell.
I ens hauríem de sentir més segures?
Si tenen informació sobre la teva mare, també en deuen tenir sobre tu
o la seva versió de tu.
Els vaig preguntar i em van donar allargues.
No sé per què, però em fa pensar que he de deixar de fer preguntes.
Per què?
Deuen ser molt males notícies
perquè es neguin a dir-me res.
Una cosa és segura: en 70 anys hi ha molta menys gent.
Molta menys.
-No fotis. -Sí.
Ho sé.
T'ho creus de veritat, oi?
Sí.
-Què esteu fent? -Ens preparem.
Què estàs fent tu?
No podeu imprimir això aquí.
No us deixaran.
-Qui? -Forever Fab, Burton.
El cas és que ara som nosaltres,
així que podem fer el que vulguem.
Què vols dir?
L'hem comprat aquest matí.
O, més aviat, Milagros Coldiron.
L'he deixat a càrrec del Macon i l'Edward.
Necessito parlar amb tu.
Ves a posar-te el dispositiu.
Fora. Ara.
Ara ells són els meus caps?
-No són els teus caps. -Has dit...
No poden ser els teus caps si ets la propietària.
I no tens temps per treballar aquí.
Has d'anar a Londres.
Per què actues com si fossis el líder?
Hi ha molts fronts oberts
i necessites descansar.
Hem de ser un equip. Ho entens?
O res d'això funcionarà.
Hi estic d'acord. Què et passa a la mà?
Res. Se m'ha engarrotat. No sé.
Puja-hi la bici. Et portaré a casa.
T'has comprat un cotxe?
És de lloguer.
Ara vinc.
M'he despertat d'un sopor etílic aquest matí
i endevina què he trobat.
Algun idiota diu que tens una feina per a mi.
Entra. T'ho explicaran.
Vols un cop de mà?
Perdona, tio. No hi he pensat.
Quins collons.
Has ferit els meus sentiments.
Ara sí.
Molt bé. Me les piro. Tu entra.
No comencis amb mal peu.
Ara t'estàs passant.
Donaria un braç i les cames per una d'aquestes.
-M'estàs ferint. -Ho dic de veritat.
Toca de peus a terra. Ho tens per la mà.
Això és per a tu.
Cabronàs.
Escolta, Flynne,
hem de parlar de contingències, d'acord?
Què ha de saber la gent i quan.
Els nois saben que estaves jugant
i vas veure coses que no devies.
Ara algú et vol matar per això.
Crec que els he dit prou per sentir-me bé sense mentir. Almenys per ara.
No?
Sí.
Després hi ha la mare.
D'on creu que han sortit les medicines?
No ho ha preguntat.
Si se les ensenya al metge, què li direm?
I quan es presenti a la següent consulta veient-hi?
A ella li diria la veritat,
si trobés una manera que soni mínimament convincent.
Què et passa a la mà?
N'estic perdent el control.
Es tanca i s'estreny sense que jo vulgui.
El dispositiu?
Potser. No ho sé.
N'he parlat amb la Billy Ann.
Què li has dit?
Tot.
Per què collons has fet això?
Contesta'm.
No em parlis amb aquest to. No soc una nena.
Llavor deixa d'actuar com una.
Para el cotxe.
-Ara! -No penso parar el puto cotxe.
Saps què, Burton?
Tu tens tota la teva colla
davant el foc al costat de la caravana. I jo?
La Billy Ann és la meva única amiga.
-Bé. -Clarament, no està bé.
Estàs rumiant alguna altra cosa per dir-me per fer-me enrabiar.
Recorda que tot el que li diguis a la Billy Ann
ho sabrà el Jasper també.
Per això li he dit que és un puto secret.
No funciona així, Flynne. Un matrimoni…
Tens la mínima idea de què és un matrimoni
-i com funciona? -Qui és el tiet del Jasper?
Merda.
-T'estan esperant. -Genial.
Em pensava que es guardava a un llit.
Perquè ets un romàntic, Wilf.
No és més que un objecte que fa servir la polt.
I on es guarden les coses si no és en caixes?
L'Ash m'ha preguntat…
si havia matat algú.
Desperta't i posa't dreta.
A què treu cap, aquesta pregunta?
Simplement, li vaig deixar clar que eres la persona indicada per trobar l'Aelita.
I n'estic del tot convençut.
No tens de què avergonyir-te. Més aviat al contrari.
Per això la meva família, com l'oligarquia klept, et va acollir.
Et va protegir.
I et va tractar com un dels nostres.
Bé, pràcticament.
Mai ho has explicat a ningú, oi?
El que vas fer als neoprimitivistes.
Ni tan sols a l'Aelita?
Mai no seràs tu del tot
fins que no acceptis aquesta part del teu ésser.
Reclama el seu poder.
Si no, seràs tan buit com aquesta cosa.
Sents alguna cosa?
Una cosa és un objecte material insensible.
Se'm podria considerar com a tal, però a la seva pregunta li manca…
I benvinguda de nou.
Digueu-me que no em guardeu en una caixa quan no hi soc.
No! És clar que no.
Continuem a la cuina.
Em sembla força senzill
si ho expliqueu així.
Segrestem la Mariel, li robem l'ull,
entrem al lloc subterrani, ens pillen
i l'Aelita fuig mentre a mi em maten.
No soc detectiu, però crec que tenim prou per començar.
Comença amb la festa.
Esbrina qui és la Mariel i parteix d'aquí.
Mariel Raphael.
Subdirectora de Seguretat a l'Institut de Recerca,
on treballava l'Aelita.
És lògic pensar que vas usar el seu iris
per accedir a una zona restringida.
Cosa que fa que tot el que segueix
sigui més complex del que podria ser.
També més perillós.
Teniu por d'aquell lloc, oi?
Diguem que minimitzar la nostra exposició davant l'IR
seria d'interès per a tots nosaltres.
No els estàveu robant, però?
Utilitzant l'Aelita per colar-vos al meu món?
"Robar" sona massa fort.
"Colar-se" també.
Com en diries?
Crec que volies fer-li una pregunta a la senyoreta.
Quina connexió tens amb un home anomenat Corbell Pickett?
Cap.
I espero no tenir-ne. Per què?
És un fabricant de narcòtics de la teva regió. Força violent.
Terrible succés a Clanton, Carolina del Nord.
S'han trobat 12 cossos penjant d'unes creus a Siltwell Road...
Sé qui és el Corbell Pickett.
Tots ells membres dels Mad Dogs.
I què és, també. Apagueu això, si us plau.
Hem vigilat el tràfic web del teu monyó.
Hem detectat un augment considerable d'interès des de la seva IP.
Interès en què?
Tu i la teva família.
Ens fa pensar que algú d'aquí pot haver contactat amb ell.
Per reclutar-lo i fer-te mal.
M'heu de deixar tornar.
Ara mateix.
Vosaltres continueu buscant l'Aelita i jo tornaré d'aquí a una hora.
Wolfgang.
Han estat immunitzats?
De conformitat amb les lleis estatals.
Quants anys tens, reina?
Deu, d'aquí a 27 dies. El Wolf en té vuit.
Obre.
Millorable, però podria ser pitjor.
El subsidi del govern hauria de cobrir les despeses.
No necessitem caritat.
El nostre país ens ha demanat que ajudem amb la reforma.
És la nostra obligació.
T'agradaria viure amb nosaltres a Oxfordshire?
Pot venir el Wolf?
Els van recollir del carrer junts.
Són inseparables.
Veníem amb la idea d'adoptar-ne només un.
-En aquest cas… -No aniré enlloc sense el Wolf.
El noi es diu Wolf?
Abreujament de Wolfgang.
Segons el seu ADN, té ascendència alemanya i nord-africana.
-T'agrada el teu nom? -Sí, senyor.
Posem que volguéssim donar-te un altre nom,
un de més tradicional.
Com ara Wilfred.
Et semblaria bé?
Puc dir-me Wilfred.
Així m'agrada.
Mary, Mary, tan contrària
Com creix el teu jardí?
Amb campanes de plata
Aelita.
I petxines
I belles noies en fila
Senyora Mary, tan contrària
Com creix el teu…?
Wilfred?
Amb campanes de plata i petxines…
Hola, mare.
Quant fa que no ve?
Fa anys.
Com tu.
Abans de la mort del teu pare, ben segur.
Encara no us he perdonat.
Per no venir al seu funeral.
-Cal que fem això? -Va ser vergonyós.
No estic esperant una disculpa.
Però no estàs fent la pregunta correcta
i no tindràs la resposta correcta.
El que sospito que vols preguntar és
quan va ser l'últim cop que vaig veure l'Aelita.
-I doncs? -Fa un mes.
Potser no tant.
Jo era a St. James. Sortia del Wiltons.
Em vaig topar amb ella.
I vau parlar?
Vaig intentar conversar,
però ja saps com és l'Aelita. L'esforç era unilateral.
Li vaig preguntar on s'allotjava.
Va agafar aquella actitud arrogant i desagradable
que de vegades adopta i em va dir:
"On a la fi va caure neu a Londres."
Després de tants anys,
no puc entendre la necessitat de jugar a les endevinalles.
Es va ofendre en expressar-li la meva confusió.
Em va dir que, si m'hagués molestat en posar el mínim d'atenció,
sabria exactament el que volia dir.
Tu sí que paraves atenció, Wilfred.
I saps a què es referia?
Ho veus?
Seu, Wilfred. Ni que sigui un moment.
M'esgota que estiguis observant-me des d'allà.
A vegades, quan no puc dormir,
intento resoldre l'enigma que sou tu i la teva germana.
Suposo que el teu pare i jo vam tenir els nostres errors.
O potser els nostres estàndards eren simplement massa alts,
donades les particularitats del vostre origen.
Però no pots negar que us vam donar absolutament el millor de tot.
Educació, oportunitats, un...
Gràcies, estimada.
De res, senyora.
No espero que m'entenguis.
Intenta-ho.
Les ànimes se senten soles, Wilfred,
quan viuen sense companyia.
No era prou amb un model genèric?
Sí, suposo que és molt sentimental de la meva part.
Però l'Aelita tenia quelcom
en la seva manera de moure's
que sempre he trobat molt reconfortant.
Vols dir que la seva personalitat no estava tacada de rareses.
Com he dit, no espero que m'entenguis.
T'he dit tot el que sé sobre el seu parador.
I el te s'ha tornat desagradablement tebi.
Per tant, és hora que marxis, no creus?
M'encarregaré d'en Pickett.
Què vol dir que te n'encarregaràs?
Burton, no pots matar el Corbell Pickett a sang freda.
Està planejant matar-nos.
I no veig que li sàpiga greu.
Però ell és aquest tipus de persona.
Nosaltres no som així.
No sé si ho saps,
però la Marina va invertir molt per fer-me aquest tipus de persona.
Ja no estàs a la Marina.
Saps què significa semper?
Sí. També sé què significa fidelis.
Així que t'hauries de demanar a què ets lleial.
Fem això:
troba'm un pla factible
o seguim amb el meu.
Parlaràs amb mi abans de prendre cap decisió?
Fet.
Digues-ho!
En parlarem primer. Ho prometo.
Merda.
I això va pel Conner també!
Benvinguda.
El cotxe es mourà en una graella amb el palau de Buckingham al mig.
Si veus res familiar d'aquella nit,
podem seguir el teu camí fins a arribar a l'Aelita.
Què li ha passat?
A la Mariel.
Després, vull dir.
Els acobladors fan miracles. Segur que està bé.
No t'ho he preguntat perquè em reconfortessis.
Sembla haver desaparegut.
També ho poden fer, això.
L'Aelita la va matar?
O l'Aelita o I'IR.
No tenen gaire estima a les bretxes de seguretat.
Pensava que era una simulació.
Doncs resulta que, si ens punxes,
sagnem.
Retrocedeix.
Crec que vam girar allà.
No ho sé.
Per què no caminem una mica? A veure si recordes alguna cosa.
Ves per allà. Jo aniré per aquí.
Vinculem-nos. Veuràs el que veig.
-Vincular-nos? -Sentiràs un to.
Quan el sentis, llisca i toca't el polze amb l'índex.
CALIBRANT...
CONNEXIÓ ESTABLERTA
Hòstia santa.
Té sensibilitat total, no només visual i auditiva.
T'hi hauràs d'acostumar.
Cony, estic marejada.
Sí, la meva ressaca, suposo. Hauries de poder calibrar-ho. Mira.
Millor?
Sí.
És la moguda més estranya que he sentit mai.
Vull dir, és com ser part de tu.
Té sentit?
Funciona en ambdues direccions?
Com em sents?
Què?
Ets tota arc iris i unicorns, Fisher.
Ves-te'n a la merda.
Amb una banda sonora com de blues al fons.
Un baix potent.
Cap a dalt o baix per ajustar-lo.
Jasper.
Crec que el Sr. Pickett i jo tenim una conversa pendent.
En què et puc ajudar?
Tinc una pastanaga i un pal, Sr. Pickett.
Vol la pastanaga primer?
Quant li han ofert per matar-nos a mi i la meva germana?
No sé de què parles.
Fa unes nits, la recompensa era de nou milions.
Si li han ofert menys que això,
òbviament, no el valoren gaire.
En què us heu ficat?
Res que pugui competir amb la seva línia de negoci.
Però li puc oferir 200.000 per setmana, perquè ens deixi en pau.
Per què no tanquem el tracte
i me'n vaig?
Tinc curiositat pel pal.
-Sap què són? -N'he sentit a parlar.
Què, exactament?
Que t'han deixat ben fotut.
I gràcies pel teu servei.
Vol sentir una història?
La Marina recluta joves dels pobles per als hàptics.
Els nens que han crescut junts ja tenen una cohesió d'unitat.
Els endolles els hàptics i tens un organisme unificat.
Velocitat, intensitat i acció violenta.
Quan la cosa es posava intensa,
no era conscient del que estava fent.
Com passaria amb una mà, si m'entén.
En fi, quan la guerra va acabar, jo era a Quantico. Vaig entrar en un bar.
Vaig veure un noi assegut
i vaig perdre la consciència.
Adeu.
Quan vaig tornar, estava dempeus sobre el noi.
Li havia donat una pallissa que gairebé el mata.
No el coneixia de res,
però un sergent de la meva unitat
havia rebut una pallissa d'aquell malparit als 16 anys.
I a causa dels hàptics, jo ho tenia a dins, això.
Juntament amb un desig visceral de destruir aquell fill de puta
sense saber per què.
Una història interessant.
Però si té una moralitat,
me l'he perdut.
Si ens passa res a la meva germana o a mi i vostè n'és responsable,
val més que tingui fet el testament, perquè ja no soc jo sol.
Soc tothom amb qui he servit.
Aquest és el teu pal?
Se sent segur aquí, Sr. Pickett?
Ets massa jove per recordar-ho,
però aquest poble era un lloc horrible,
dirigit per gent de la pitjor mena.
Jo vaig canviar això
d'un dia per l'altre.
En vaig fer un lloc per viure de nou.
Net, tranquil.
El meu poble.
Així que sí.
Suposo que em sento força segur aquí.
La següent és a la seva orella.
Aquest és el meu pal.
200.000 per setmana li semblen bé?
Gràcies, company.
Acrofòbic?
No especialment.
Bé.
Acompanya'm. Necessito prendre l'aire.
La seu de l'IR va ser el primer purificador d'aire.
Construïda molt abans que t'incorporessis. Saps com funciona?
-Molt per sobre. -Explica-m'ho.
Agafa el carboni de l'atmosfera.
Però més enllà d'això, la tecnologia específica,
és com si em preguntés com volen els ocells.
Estàs trigant molt.
No ens ho podem permetre.
-El monyó... -Ja, sí.
Presenta reptes únics. En soc conscient.
Potser tens massa fronts oberts.
Equips de mercenaris, aliances impenetrables al poble...
Dic jo que hi hauria d'haver una manera més simple de matar una noia, no?
Una sola persona? Amb l'arma adequada?
I els problemes d'aquí i ara?
Sembla que l'Aelita West va estudiar amb la Grace Hogart.
Van ser companyes de pis un any.
Quina llàstima.
Sempre me l'he estimada, la Grace.
Puc encarregar-me'n, si vol.
No, ho faré jo.
Saps d'on ve el finançament de l'Aelita?
Estem tenint problemes per descobrir-ho.
Tenia raó, però. Sembla que hi ha un klept involucrat.
No se sap encara la família, però si ho hagués d'endevinar...
No vull que ho endevinis, Daniel.
Vull que ho sàpigues amb certesa.
I vull un recompte dels cossos.
Estic segura que saps que podria eliminar-te fàcilment.
De moltes maneres diferents, amb un gest de la mà.
Però t'aprecio, Daniel.
I no vull que serveixis a les necessitats de l'Institut per por,
que és la motivació més feble.
Poderosa només a curt termini.
Doctora!
Mouen les ales.
-Senyora? -Els ocells.
Així és com volen.
Petons, Daniel. Fes la feina.
L'Aelita diu que d'aquí a deu anys no existiré.
Què vol dir amb això?
Hola? Hi ets?
Wilf?
Quan trobem l'Aelita, l'hi preguntes. Jo no en tinc ni idea.
Em va dir "polt". Què significa?
Vol dir "poltergeist".
Així ens referim a les persones del monyó.
Com un fantasma. Hi són, però no hi són.
El còmplice perfecte, vols dir.
Parlant d'això, m'hauria de preocupar per la policia?
Gira a la cantonada.
Camina sense pressa. M'acostaré des de l'altra direcció.
Sí?
Digue'm que el perifèric està registrat.
Ho està.
Amb algunes millores controvertides.
M'ho podries haver dit abans.
Tens problemes?
Ens hem separat per buscar i ara la segueix un koid de la policia.
Ves amb ella
i no la deixis parlar amb el koid.
Si descobreixen que és d'un monyó, estàs sol.
Esborrarem les connexions.
T'enviaré una cistella a la presó de Wakefield.
De puta mare, Ash.
La puc enviar a casa.
No, seria sospitós. Espera el meu senyal.
Estaré escoltant.
Segueix-me.
Si em toco la barbeta, demana si pots anar a casa.
Podem ajudar-lo?
Aquest perifèric s'ha estat movent d'un mode
incoherent amb els algoritmes amb diversos graus de certesa.
M'han enviat per investigar-ho.
Identitat, senyor.
-Wilf Netherton. -Confirmat.
I ella és Rainey Portis, al perifèric.
Ciutadana del Canadà.
Veurà que he sol·licitat
un visat de visita remota al seu nom. Deu viatges.
Dos d'ells ja realitzats. És el tercer.
No s'ha sol·licitat ni aprovat una tercera visita.
Ella volia sorprendre'm.
La visita remota queda revocada.
Entregui el perifèric per a inspecció i...
Es preguntarà per què hem sortit del vehicle.
Estàvem discutint.
M'agradaria saber la seva opinió.
A les altres visites,
em va dir que el perifèric no s'assemblava a ella.
Volia que llogués un altre model per quan tornés.
Però el que no sap és que el perifèric no és de lloguer.
L'he comprat.
Està fet a partir d'una ex.
Era més fàcil continuar utilitzant-lo,
cosa que entenc que està malament.
Quan la Rainey es va veure en el mateix perifèric, es va enfadar.
Va dir que no la respecto si ignoro les seves peticions.
Va sortir del cotxe i hem acabat aquí, en aquest moment.
Però la cosa és, agent,
que començo a tenir sentiments per ella.
O almenys sento aquesta possibilitat, no sé si m'entén.
Crec que ets molt atractiva,
intel·ligent,
intrigant,
intrèpida.
No te n'adones, collons?
Puc tornar a casa, agent?
Sí, senyora.
Registri la seva visita tan aviat com pugui, Sr. Netherton.
Sí, és clar, agent.
Bon dia.
Segueix-me.
Doctora Nuland?
Grace.
Gràcies per venir amb tan poca antelació.
De res.
Em fa la sensació que mai tenim l'ocasió de parlar, no trobes?
Que et tinc una mica abandonada.
Bé, sempre està molt ocupada.
-Tens un lloc preferit? -Com?
Un lloc on vagis per animar-te? Aquest és el meu.
-Són les vistes, que la reconforten? -Les abelles.
La seva ignorància, vull dir.
Me la prenc com una lliçó, em vigoritza.
Van a la seva amb una assiduïtat esbalaïdora,
sense ser conscients de la seva vulnerabilitat.
Les coses que en van provocar l'extinció segueixen aquí.
Fem el que podem per mantenir-les a ratlla, és clar.
Però un instant d'inatenció pot desencadenar tota una crisi.
Saps que s'han extingit dos cops?
Només en els darrers cinc anys.
I després, bé, ja ho saps…
es recuperen lentament del no-res.
Sort que hi és vostè.
No som gaire diferents. Les persones.
Mirem al nostre voltant i ens pensem que el Jackpot,
amb tots els seus horrors, ha quedat relegat al passat.
Però la feina que implica assegurar-nos-en, la dedicació…
Qui ho entendria millor que tu, oi?
I aquesta és la clau de la feina que fas.
Les dades que recuperes del monyó podrien salvar-nos algun dia.
De nosaltres mateixos.
És un gran honor poder ajudar.
Tens molts amics, Grace?
Alguns.
A l'Aelita West la consideres amiga?
Suposo que sí. Vam estudiar juntes.
Llavors deus saber que treballava al Departament de Biodiversitat.
Treballava?
Com creus tu que algú de Cereals i Llegums
pot estar al cas de la nostra Divisió de Recerca de Monyons?
Tenia curiositat i li vaig...
No li vaig explicar res de rellevant, doctora.
Jo mai...
Hi havia un país que es deia Paraguai. Abans del Jackpot.
El coneixes?
No.
La gent d'allà tenia una dita:
si tens la necessitat d'explicar un secret,
i em refereixo a un d'important, un de vital per a la teva existència,
primer assegura't de cavar una tomba.
-Per què? -Per qui, estimada.
O bé per la persona a qui l'hi expliques…
o bé per tu.
Mil disculpes, doctora. Entenc que l'he decebut.
Hi ha un producte químic al te.
Quan el cos l'assimila,
la suor comença a imitar una feromona pròpia de les vespes.
Es veu que ha agitat una mica les nostres amigues, per desgràcia.
Ho entens, oi? Que no m'has donat alternativa.
Tinc dos nens petits.
Vet aquí! Exactament!
Pensa en ells.
Pensa en el que estaries disposada a fer per protegir-los.
Doctora Nuland, si us plau!
No, si us plau! L'hi suplico!
Si us plau! Faré el que em digui!
Contesta'm això.
Amb un orinal,
com n'és, de difícil, pixar on toca?
I on toca vol dir qualsevol lloc menys a terra.
No he estat jo.
Potser podries educar els teus amics. Crear una nova tendència.
Puc intentar-ho, si vols,
però en realitat les dones ho teniu més fàcil, que podeu seure.
Era una broma.
-Era una broma. -Molt graciós.
Gràcies.
Som a casa. Pots apagar el motor.
Porto una cosa pel meu tiet.
Què?
No ho sé. És una bossa.
-Espero que no siguin drogues. -No.
Com ho saps?
Perquè ell sap què en penses, d'això.
A més, és de Forever Fab.
-Te l'ha donat la Flynne? -No, els nois.
Billy Ann, no.
Faré el sopar si em fas un favor.
Informa't de què va això.
-Com vols que ho faci? -Esbrina-ho.
Jo no t'he preguntat com fer el sopar.
I que no se t'acudeixi agafar-ne ni un, Jasper Baker.
Carai, Billy Ann, no soc idiota.
D'acord.
Hola.
Aquí tens.
Has tingut problemes?
No, senyor. Els he dit el que buscava i me l'han lliurat.
-Has mirat a dins? -No.
Saps que no em sentiria bé fent això.
Vull dir, podria endevinar què hi ha a dins pel tacte.
I què creus que hi ha?
Diners.
De la família Fisher.
-Veïns teus, oi? -Sí.
No et sorprèn que em paguin 200.000 dòlars?
Una mica, la veritat.
I si et dic que volen fer-ho cada setmana
durant un cert temps?
Em preguntaria d'on venen els diners.
Ets un jove astut, Jasper.
Perquè aquesta és, de fet, la pregunta del milió.
-En vols un? -No, no puc.
Vull dir...
Endavant. Agafa'l.
-Endavant. -D'acord.
Gràcies.
Ara et donaré una lliçó de vida molt valuosa:
abans d'acceptar diners d'algú,
sempre pregunta què vol a canvi.
No, no. Massa tard.
Ja l'has agafat.
Què vols...?
Què vols a canvi?
Que trobis la resposta a la pregunta del milió.
-Vols dir, com... -Mira, t'ho diré clarament.
Estic una mica preocupat pels Fisher.
Crec que s'han ficat en algun assumpte que potser
és més gran del que poden controlar.
Recordes els Mad Dogs?
Estem parlant que aquest tipus de maldat
està tornant al nostre poble.
Com més sàpiga, més podré protegir els Fisher.
-Perquè semblen bona gent. -Ho són.
No deus voler que els passi res dolent, oi?
Doncs...
Molt bé.
D'acord.
Què se sent
quan et vincules amb els teus hàptics?
És difícil de descriure.
Per què ho preguntes?
Crec que ho he fet.
O alguna cosa semblant. Amb el Wilf.
Saps?
Tingues molta cura ara.
Per què?
Cal un entrenament per gestionar-ho.
Un s'hi pot perdre.
Perdre, com?
Dues ànimes unides en una
pot semblar-se molt a l'amor, si no n'ets conscient.
Se'n diu "deriva hàptica".
D'acord.
Benvinguda.
No és real, oi?
No, per desgràcia.
L'Aelita va deixar una pista d'on podria ser. Una endevinalla.
Li agradaven les endevinalles.
He intentat pensar com ho faria ella.
Quina era la pista?
"On a la fi va caure neu a Londres."
La meva mare tenia un quadre al seu despatx. Deia:
"Batalla de l'Abadia, el lloc on va caure en Harold."
Potser es refereix a una persona. I neu en anglès és "snow".
No?
John Snow.
Qui és?
Un dels ídols intel·lectuals de l'Aelita.
Va descobrir com s'estenia el còlera.
On va morir John Snow?
A Londres. El 16 de juny de 1858.
On, concretament?
Al 18 de Sackville Street.
Som-hi. A on a la fi va caure Snow a Londres.
He arribat.
Algú se'ns ha avançat.
En tenim un d'igual a casa.
Exactament igual?
Sí. També està trencat.
Es va aturar en morir el pare.
Quina hora marca el teu?
Les 14:15.
Ben fet.
Què els ha passat?
Són perifèrics.
Privats del seu bany de nutrients.
L'Ash i l'Ossian poden trobar qui hi ha darrere.
Què?
Burton.
Què és?
Un implant.
De l'Aelita?
Se'l deu haver tret després de l'atac perquè no la trobessin.
Hem de marxar.
Benvinguda, Srta. Fisher.
I el Wilfred Netherton, oi?
Recordes això?
Deus estar pensant: "Mata'm i que s'acabi el joc", oi?
Però t'asseguro que el trauma deixa marca.
Fa una mica de mal, oi?
Què vols de mi?
Contesta'm.
No pararà, no fins que no estiguis morta.
Estàs retardant l'inevitable.
Allargant el dolor.
Et vas endur una cosa.
Què?
PRÒXIMAMENT A EL PERIFÈRIC
Vull tornar-hi, Burton.
No sé si penses amb claredat.
Quan creieu que trigarà a venir algú altre a matar-nos?
Desapareixes constantment. És com si no poguéssim confiar en tu.
Això passarà al meu món?
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Roger Peña