TIDLIGERE PÅ THE PERIPHERAL
I vår tidslinje eksisterer ikke lenger Flynne Fisher.
Det er ganske enkelt.
Vi går fra etasje til etasje og dreper eller deaktiverer alt.
Hva er din største frykt?
Fortiden.
Prøver du å lure meg igjen,
kutter jeg deg opp.
Vi har en situasjon.
Jeg trenger gamlingen i live.
Teknologi som ble stjålet fra deg.
Et dødelig våpen i feil hender.
Hei.
WALTER REED MEDISINSKE SENTER 2028
Jeg har tenkt.
Ja vel?
Her jeg ligger.
På deg og simene dine.
At du kan gå tilbake, starte på nytt.
Skulle ønske jeg kunne.
Gå tilbake til det nivået med hunden igjen.
Skyte den tispa denne gangen.
Det er greia med sjakk.
Sjakkmatt,
og du er ferdig.
Det er det som gjør livet vanskelig.
Ingen omstart.
Enhet 204 ber om umiddelbar hjelp i Bateville Road 27.
Tre personer er døde. Mistenkte på flukt, antatt bevæpnet.
Jeg gjentar: mistenkte på flukt, antatt bevæpnet.
Oppfattet, 204. Ambulanse sendes ut. Over.
Ikke tenk på det.
Gjør ditt beste, og kom tilbake i morgen tidlig.
Betjent, én av dem har puls.
Hvem da?
Skudd avfyrt på Clanton akuttmottak.
Trenger forsterkninger.
Jeg gjentar: trenger forsterkninger. Kode tre.
-Hva er det? -Skudd avfyrt.
Clanton akuttmottak. Må være morderen vår.
Reece er død.
Det hørte jeg. På turen hit.
De sa at mannen drepte sheriffen også.
Og Pickett-paret.
Corbell lever fortsatt.
Men han drepte sheriff Jackman.
Tommy?
Ja, det gjorde han.
Skjøt og drepte ham.
Hvis dr. Nuland får viljen sin, blir han ikke den siste.
Jeg antar dere vil stoppe henne.
Ja, selvsagt.
Jeg foreslår en allianse.
Jeg har ressurser som kan styrke dere i deres verden.
Det ser ut som dere har evnen til å handle i min
på måter jeg ikke kan, med tanke på faktorene som spiller inn,
som jeg nettopp ble klar over.
Hva mener du?
Det er mye mer enn Cherise Nuland å forholde deg til,
selv om den gode legen utvilsomt er skremmende.
Deres verden er på randen av sin egen Jackpot.
Jeg tror jeg på min måte kan hjelpe dere med å navigere den kommende stormen.
Hvis vi inngår en avtale, kan dette være det ideelle øyeblikket
for et eventuelt ultimatum eller krav dere måtte ha.
Moren min.
Hun er blind igjen, og syk.
Du må helbrede henne.
Som du lovet i starten på alt dette.
Ma'am?
Hun rådfører seg med tantene.
Jeg er så lei for det.
Mr. Zubovs teknikaler
har allerede forsøkt alt som er mulig.
Hva? Så du kan ikke hjelpe henne?
Dessverre ikke.
Tantenes beste anslag er at moren din har 554 timer igjen å leve.
Cirka 23 dager.
Jeg snakker med henne.
Gjør det.
Flynne.
De lovet, Burton.
De lovet.
Jeg vet du er lei deg.
Men jeg hadde en merkelig følelse da jeg fant ut om gliomet,
angående deg.
Jeg lå på undersøkelsesrommet og lot det skylle over meg.
Så tenkte jeg: "Kanskje det ikke er så ille.
"Kanskje Flynne omsider får leve livet sitt nå."
Jeg har levd livet mitt akkurat slik jeg ønsket, mamma.
Jeg ville ikke valgt noe annet.
Jeg vet det.
Og jeg er glad i deg for det.
Du har holdt oss alle gående i lang tid nå.
Men du fortjener mer.
Jeg tenkte: "Kanskje de kan selge huset.
"Det blir litt penger.
"Burton vil fortsette å være Burton, på godt og vondt,
"men hvem vet hva Flynne kan finne på."
Og det ble jeg litt opprømt av å tenke på.
Du har en sjanse til å bli...
...hva du vil.
Hvor skal du?
Jeg tror pillene dine slår inn, mamma.
Jeg skulle bare la deg hvile.
Faren din pleide å kalle deg vår lille eikenøtt da du var liten.
Hvorfor det?
For selv om du bare var en liten baby,
kunne han føle kraften og styrken i deg
som ventet på sjansen til å vokse.
Akkurat som et stort eiketre.
Jeg savner ham, mamma.
Jeg også.
Lov meg
at du lar den kraften vokse.
Maria Anathema Ash.
Fengslende CV.
Hvordan endte du opp i Lev Zubovs stab?
Det er en komplisert historie.
Og ikke relevant for det som har fått meg til å kontakte deg.
Som er?
Dataene Aelita West stjal.
Jeg vet hvor de er, og hvordan jeg får dem.
De er i Flynne Fishers hjerne.
Lev Zubov vet dette,
så kleptene vil snart ha alt Aelita stjal.
Jeg vil ikke leve i den verdenen.
-Inspektør Lowbeer... -Har helt klart sin egen agenda.
Jeg vet ikke hva det er, men du kan ikke stole på at hun fikser det.
Du må stoppe ham.
Kan du det?
Ja, det kan jeg.
Men det vil kreve et drastisk skritt.
Mer drastisk enn jeg hadde håpet ville være nødvendig.
Og kreve en ubeskrivelig pris.
Hvor mye tid har jeg?
Veldig lite.
Jeg antar at du vil forvente en belønning for disse dårlige nyhetene?
Jeg vil du skal drepe ham.
Hvem?
Zubov.
Kan jeg spørre hvorfor?
Brudd på etikette.
Det er ikke så lett det du ber om,
med tanke på hans klept-status.
Med mindre
du er villig til å bruke ditt nærvær i Mr. Zubovs husholdning
til å bistå i oppdraget?
Med glede.
Utmerket. Jeg tar kontakt.
Ditt drastiske skritt.
Hva er det?
Jeg er redd jeg vil bli tvunget til å endre forholdene i stubben
på en måte som vil ødelegge eller ugyldiggjøre flere tiår med studier.
Livsviktig forskning.
Men jeg kapper av et lem for å redde hele kroppen.
Jeg forstår ikke.
Jeg forflytter Jackpoten til neste nivå.
Dermed fjernes jenta fra ligningen helt.
Sammen med hjemmet, byen og familien. Hele den uopplyste regionen.
Velkommen tilbake.
Hvordan har din mor det?
Hun er døende.
Som jeg antar du mistenkte hele tiden?
Jeg beklager.
Jeg presenterte en mulighet som visshet for å få deg til å hjelpe oss.
Det var galt.
Tror du vi finner søsteren din?
Hun er død.
Ser ingen annen utvei.
Wilf.
Jeg er så lei for det.
Føles som jeg går glipp av noe åpenbart,
som jeg bare er for nær til å se.
Aelita sa at jeg hadde et hjem.
Sa at jeg snakket om det.
En plen som hellet mot en dam.
Men jeg husker bare transittleiren.
Matkøene.
Regn som falt på blå presenning.
Et kvinneansikt,
som jeg har valgt å tro var min mor.
Men det var antakelig fantasi.
Hva med faren din?
De tok alle mennene tidlig.
Jeg har ingen minner fra raidene i leirene,
men Aelita fortalte at de brente oss ut.
Hun tok ansvar for meg.
Jeg ville dødd uten henne.
Hvor dro dere etter det?
Gatene. Ruinene.
I nesten tre år.
Og så?
Gjorde noe dumt.
Wolf!
Vi ble fanget
og rengjort.
Aelita holdt oss sammen.
Men hun lengtet alltid etter det livet. "Da vi var fri", sa hun.
Så vi stakk av noen år etter at vi ble adoptert.
Aelita planla det.
Samlet forsyninger og kartla veien tilbake.
Vi varte i åtte måneder, i vårt eget lille rike.
Vi laget til og med et flagg for det, hånden som mangler en tommel.
Hvorfor det?
Aelita pleide å si at vi levde i et paradis en gang,
før vi utviklet oss til det vi er.
Hun hevdet at alle synder oppsto med den motstående tommelen.
Evnen til å gripe.
Verktøy,
våpen,
struper.
Hva skjedde etter de åtte månedene?
Jeg ble syk.
Jeg ville ha dødd.
Aelita fikk meg tilbake.
Hun ga opp alt, nok en gang, for å redde meg.
Hun var glad i deg.
Inspektør Lowbeer ba meg diskutere
forslaget hennes,
men jeg er usikker på hva jeg skal si,
for man alltid må anta at hun hører oss, om hun velger det.
Er det noe du vil fortelle meg
som du føler du ikke kan?
Jeg vil ikke si det så presist.
Det er mer nyanser enn en spesiell ting.
Kan vi linke igjen?
Hvorfor det?
Jeg kan stille deg spørsmål.
Du trenger ikke si noe. Jeg kan bare
trekke mine egne konklusjoner ut fra det du føler.
Hva synes du om Lowbeer?
Jeg foreslår en allianse.
Lev?
Du blir aldri helt deg selv
før du omfavner den delen av sjelen din.
Aelita?
Denne personen du kjenner, dette utspillet, eller hva det nå er,
kommer det til å gjøre meg lykkelig?
Flynne Fisher?
Wilf Netherton.
Du er bare regnbuer og enhjørninger.
Vent,
hvor var det?
Hva da?
Hånden uten tommel, deres hemmelige sted.
Herregud.
Jeg er så dum.
Skal vi ringe Zubov?
Nei.
Vi tjener en ny mester nå.
Sikkert at det er her?
Men det var ikke slik.
Det var skog. Trær så langt du kunne se.
Wilf.
Hva tok så lang tid, Wolf?
Ikke flere leker, Aelita. Hvor er du?
Følg meg, men ikke hun.
Hun er hjertet. Hun blir med.
Øyne og ører, Wolf. Hun deler sine med andre.
Ikke sant, Ash?
Hun kan gå av egen vilje, eller jeg kan sende henne selv.
Ditt valg.
Men...
Dra hjem.
Jeg skal fortelle deg alt. Jeg lover.
Ser det kjent ut?
Det var her leiren lå.
Der vi møttes.
Du husker ikke, gjør du vel?
Jeg var for ung.
Du var sju, Wolf.
Det er for ungt til mye, men ikke til å huske.
Grunnen til at du ikke husker, er at du ikke skal.
Aelita.
Viser seg at implantatene våre er ganske kompliserte enheter.
Det de gjør best, er å undertrykke minner.
Alle vet det. De sløver traume.
Vet du hva som skjedde da jeg rev ut mitt?
Du mistet immunforsvaret ditt, blant annet,
noe jeg mistenker at du snart vil angre på.
Nei, jeg begynte å huske ting.
Alt.
Det er lik her,
under denne vakre grønne plenen.
Tusenvis av lik.
Grav et hull, kjære.
Din mor er her,
og søstrene dine,
og lillebroren din.
Og du vil huske dem hvis du setter deg fri.
Familien min også. Alle ble drept.
Gi den til ham.
Skal du bare stå der med hendene i lommene?
Ta den, for faen!
Vil du vite hvem som drepte familiene våre? Kleptene!
Faren til din kompis Lev og hans kumpaner,
for de styrte på den tiden.
Det var smitte i leirene, og de utslettet oss alle av frykt for den.
Og ikke bare her, over hele England!
Det var en koordinert innsats. Fem millioner på under fjorten dager.
Det er litt av en prestasjon, ikke sant?
Så, ja, de undertrykker minnene våre
fordi de fortsatt frykter oss.
Oss?
Jeg samler dem.
En liten hær av de berøvede. For å få rettferdighet.
Hva kan du oppnå med dette pakket?
Knuse noen vinduer?
Kleptene og FI blir nok livredde.
Vi trenger rette verktøy.
Som er?
Hemmelighetene til alle underverk som FI har bygget.
Uendelighet i din hule hånd.
Og hvor får du tak i det?
Inni jentas hode.
Ga legen deg noen antakelser, Jasper?
Ti prosent overlevelsessjanse eller noe?
Skulle forberede meg på det verste.
Jeg er lei for det med onkelen din. Det er vi alle.
Men han døde som en krigerkonge.
Han er ikke død ennå.
Du vet hva jeg mener.
Han gikk ut i kamp,
og vi skylder ham å videreføre arven hans.
Så jeg tar vel over lederjobben.
Hvorfor det?
-Jeg var alltid hans nummer to. -Ikke faen.
Greit.
La oss løse dette slik...
Hva heter det?
Det romerne gjorde da det var tre keisere.
Hva var det?
Et...
Et triumvirat.
Ja, det stemmer.
Men vi er fire.
Du kan fortsatt kjøre for oss, Jasper.
Vaske bilene våre og sånt.
Absolutt. Du gjør en god jobb med bilene.
Og nå...
Hent en til.
Kom igjen.
Og sett den på din onkels regning,
om han fremdeles har en.
Åpne det jævla vinduet.
Hva?
Åpne det jævla...
Du må vaske vekk det, Jasper.
Hvem skal jeg slippe av først?
Jasper?
Husker du da vi kranglet om Monopol?
Hva er klokka?
Litt etter 02.00.
Vi spilte med Flynne og Burton og Ella på thanksgiving.
Jeg lå langt foran
og hadde dårlig samvittighet for det, så jeg lot folk låne penger
når de holdt på å gå konkurs.
Og på slutten kom Burton tilbake fra ingenting og vant.
Er du full, vennen?
Du ble sint på meg etterpå.
Du sa jeg aldri ville bli noe
hvis jeg stadig forvekslet svakhet med godhet.
Jeg mente det ikke, Jasper.
Jo, det gjorde du.
Nei, virkelig ikke.
Jeg giftet meg med deg fordi du er så snill.
Hvorfor sa du det da?
Jeg ville vel bare at du skulle vinne en gang.
Jeg syntes du fortjente det.
Hvorfor har vi denne samtalen?
Jeg holdt på å gjøre en stor tabbe.
Hva mener du?
Ingenting. Elsker deg. Snart hjemme.
Atticus!
Faen! Atticus!
Atticus, våkne!
Våkne, for faen!
Cash!
Atticus! Folkens!
JERNBANEOVERGANG
Atticus!
Atticus! Våkne!
Våkne, for faen!
Atticus!
Hva faen?
Å faen.
Jeg hørte om togulykken, Tommy.
Ikke derfor jeg er her.
Jeg vet at du har hemmeligheter, Flynne.
-Tommy... -Du trenger ikke lyve.
Jeg ble oppringt fra Sikkerhetsdepartementet
Snakk om en høyreekstrem milits.
Alvorlig nok til at de slo alarm.
Med tanke på alt det underlige som har omgitt deg og Burton,
må jeg vite om du vet noe om det.
Hva er det?
De planlegger å sprenge en missilsilo.
Og Luftforsvaret har en ny silo ved Spring Creek.
Den store.
Flynne, hvis du vet noe om dette...
Det gjør jeg ikke.
Jeg må stikke, Tommy.
Macon, gjør klart hodesettet.
Jeg må tilbake.
Ash. Ash!
Hvor er Wilf?
Hvorfor er du tilbake?
Den siloeksplosjonen? Den vi så på Jackpot-museet.
Cherise prøver å få det til å skje i min tid.
Jeg er sikker.
Visste du det?
Hva faen har du gjort, Ash?
Dataene du og Aelita stjal fra FI, er lagret i DNA.
Det er dritten i hodet mitt.
Grunnen til at jeg har hatt disse anfallene.
Hva er det?
Hele biblioteket, antar jeg.
Nok til å ødelegge din og min verden.
Og nå vet Lev om det.
Du må forstå at om kleptene får tak i det...
Sa det til Cherise Nuland.
Jeg måtte.
Nå tilintetgjør hun hele jævla delstaten min
så Lev ikke får tak i dataene.
Mitt liv, min familie,
alle jeg er glad i.
Det er bare et jævla spill for deg.
Vinneren tar alt.
Hvor skal du?
Jeg skal vinne.
Dette er virkelige London.
Det de ikke har gjenoppbygget ennå.
De har nok å gjøre.
Hvorfor er vi her?
Så vi kan snakke.
Uten å bli overhørt.
Cherise Nuland.
Hun planlegger å sprenge den siloen i Spring Creek.
Utslette oss alle for å sikre at jeg dør.
Så jeg fikk en idé
om å åpne opp en ny stubb.
Sier du det jeg tror du sier?
Vil du starte på nytt, som en sim?
Det kan redde oss, Conner.
Men jeg trenger din hjelp. Lowbeers også.
Det er et svart hull.
I en sim kan du komme til et nivå hvor du uansett
ender opp med å dø, om og om igjen,
fordi du gjorde en feil tidligere i spillet uten å vite det.
Du er fanget.
Beklager, min kjære.
Skulle ønske det ikke gikk så langt.
Jeg spurte deg om du hadde makt
til å bryte forbindelsen til stubben min.
Har du det?
Nei.
Hva med å åpne en ny?
Jeg er redd maktbalansen som styrer denne verden,
ville sett på det som en krigserklæring.
Men jeg vet hvordan man gjør det.
Du må åpne en ny stubb.
Hvis jeg forstår dette riktig,
foreslår du en ganske radikal plan.
Cherise vil tro hun vant.
Og at du hjalp henne med det.
Vi ville få tilgang til alle dataene som Aelita stjal,
som ville redde min verden fra Jackpoten.
Skjønner du hvor skremmende oddsen er?
Kanskje en alliert kan være til nytte.
Broren din, for eksempel...
Burton kan ikke vite.
Finner han det ut, lar han meg aldri gjøre det.
Conner sa at han ville hjelpe.
Er du helt sikker?
Ja.
FI har flere filialer på hemmelige steder.
Stubbportaler, kalles de.
Selv ikke vaktene vet hvor de er.
De er fjernstyrte periferer.
Periferene som vokter anlegget, er like sterke som deg.
Send meg til en.
Jeg har ankommet.
Kan jeg være til hjelp?
Kanskje.
Kan jeg stille deg et spørsmål?
Er du fortsatt kvalm når du kommer tilbake?
Eller fikser de det?
Når du våkner i din ekte kropp
etter at skiftet som perifer er omme.
Pokker.
Trodde du virkelig du kunne unnslippe meg så lett?
Du har en uvane med å ta kontroll over døende ting.
Du aner ikke hvor mye du setter i fare.
Alle er her, ikke sant? Alle de andre livene?
Og alt jeg gjør, er å velge hvor jeg vil begynne.
Vent!
Jeg finner deg.
Jeg sverger.
Jeg ville ikke vært så sikker, Cherise.
Jeg tror jeg vil bli jegeren nå.
Du skjønner, jeg vet nøyaktig hvor du er.
Og du aner ikke hvor jeg vil være.
Ikke uten koordinatene.
Nei!
Sier du det jeg tror du sier?
Vil du starte på nytt, som i en sim?
Det kan redde oss, Conner.
Men jeg trenger din hjelp. Lowbeers også.
Klarer jeg det, kommer nye versjoner av oss der.
Noen Cherise ikke har noe å gjøre med.
Vi er trygge der.
Men døde i vår egen verden.
Med mindre jeg alt er borte.
Da har hun ingen grunn til å sprenge siloen.
Faen.
Burton sa at i Texas skjøt du noen
fra to kilometer unna.
Burton er full av dritt.
Det var minst tre.
Det jeg snakker om,
må se ut som Lowbeer sendte noen
på vegne av Cherise, for å løse problemet for henne.
Forstår du hva jeg ber deg om, Conner?
Ja.
Jeg forstår det.
Hva med denne verdenen?
Ferdig med den?
Nei, vi kommer tilbake.
Hvorfor det?
Fordi jeg skal drepe den kjerringa.
Ja vel?
Ja.
Jeg vet det er mye, Conner.
Men jeg har sluttet fred med det.
Jeg går meg bare en tur...
...forbi Hawthorne Creek...
...og teller baklengs fra ti inni meg.
Ti,
ni,
åtte,
sju,
seks,
fem,
fire,
tre,
to...
Så,
skal vi gå til verks?
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg
Du lover hver gang, men du tilbringer hele måltidet
med faren din mens jeg er fanget med moren din.
Moren min liker selskapet ditt, Dominika.
Det er fint og svært smigrende.
Men som du vet, er ikke følelsen spesielt gjengjeldt.
Så hvis du bare kunne gi meg et øyeblikk av...
Å, Lev. Hva har du gjort?
Ingenting. Jeg sverger.
Jeg elsker deg.
Beklager, mine herrer. Ser ut til...
-Sett deg. -Jeg skulle møte...
Din far hilser. Føler seg ikke bra.
Ikke i beste velgående.
Du forstår.
Derfor ba han oss snakke med deg.
Om hva da?
Akseptert praksis her i London siden Putins diaspora.
Hvordan vi kommer overens. Overlever.
Gjorde jeg noe galt?
Forskningsinstituttet. Satte oss i fare.
Det er uakseptabelt. Fullstendig.
Det er en pris å betale, gutt.
Hør her, mine herrer.
Min rekruttering av en ressurs inni Forskningsinstituttet
var ikke utenfor normen.
Prøvde å utnytte en mulighet.
Men jeg angrer dypt hvis jeg gjorde noe dere føler
kan sette vår stilling i fare.
Jeg forsikrer om at det aldri var min hensikt.
Jeg beklager på det sterkeste
og kan bare håpe dere tilgir meg.
Skulle sett det jævla trynet ditt!
Vi skjønner.
Det er alltid i vår interesse å følge med på FI.
Ikke bare for å tjene penger,
men for å beskytte våre egne interesser.
Forretninger, altså.
Ingenting av det betyr noe nå. På tide å skride til verks.
Gjør det du må gjøre.
Bare kauteriser såret.
Din ressurs og eventuelle tilknytninger du har,
de må forsvinne.
Alle sammen?
Når det er meldugg på en gren
og det truer de andre trærne, hva gjør gartneren?
Hogger ned jævelen. Brenner det.
Og ikke bare grenen.
Hele jævla treet.
Din kone ser nydelig ut, Lev.
Og barna?
Dette er oss som advarer deg.
Forstår du?
Kauteriser såret, gutt.
Ellers kommer gartneren på besøk.
Med en øks.
Sulten?
Hvor er den jævla servitøren?