У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
У нашій часовій лінії Флінн Фішер уже не існує.
Усе досить просто.
Ідемо з поверху на поверх, убиваючи чи знешкоджуючи все.
Чого ви боїтеся?
Минулого.
Якщо ще раз спробуєте мене перехитрити,
я вас заріжу.
У нас тут проблема.
Той старий потрібен мені живим.
Викрадена у вас технологія.
Не в тих руках — смертоносна зброя.
Привіт.
МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР ІМЕНІ ВОЛТЕРА РІДА, 2028 РІК
Я тут подумав.
Так?
Доки лежав тут.
Про тебе й симуляції.
Як ти можеш повернутися, перезавантажитися.
Шкода, що я не можу.
Повернутися на той рівень із собакою.
Цього разу пристрелити ту суку.
Шахи — вони такі.
Шах і мат —
і тобі гаплик, трясця.
Тому життя таке важке.
Без перезавантажень.
ПЕРИФЕРІЯ
Загін 204 просить негайного підкріплення, Бейтвіл-роуд, 27.
Троє осіб мертві. Підозрюваний на волі, вважається озброєним.
Повторюю, підозрюваний на волі, можливо, озброєний.
Прийнято, 204. Швидка виїжджає. Кінець зв'язку.
За це не хвилюйтеся.
Зробіть, що зможете, вранці продовжите.
Заступнику, медики знайшли пульс.
У кого?
Стрілянина в невідкладній Клентона.
1052, просять підкріплення.
Повторюю, 1052, просять підкріплення. Код три.
-Що там? -Стрілянина.
У невідкладній допомозі. Певно, наш убивця.
Ріс загинув.
Я чув. Коли їхав сюди.
Сказали, той чоловік і шерифа вбив.
І Пікеттів.
Корбелл ще живий.
Але він убив шерифа Джекмена?
Томмі?
Так. Це був він.
Він його вбив.
Якщо дати волю доктору Нуланд, ваш друг буде не останнім.
Припускаю, ви хочете її зупинити.
Так, звичайно.
Я пропоную вам альянс.
У мене є ресурси, які додадуть вам сил у вашому світі.
Схоже, ви маєте здатність діяти в моєму світі
так, що я це не контролюю, зважаючи на задіяні фактори,
про які мені щойно стало відомо.
Ви про що?
У вас значно більше проблем, ніж у Шеріз Нуланд,
хоча пані доктор, безперечно, мастак своєї справи.
Ваш світ — на порозі власного Джекпоту.
Я вважаю, що можу по-своєму допомогти вам вижити у прийдешньому штормі.
Якщо ми дійдемо згоди, зараз може бути ідеальний момент
висунути мені якісь ваші ультиматуми чи вимоги.
Моя мама.
Вона знову сліпа і хвора.
Зціліть її, прошу.
Як ви й обіцяли на початку цього всього.
Мем?
Вона опитує Тітоньок.
Мені дуже шкода.
Схоже, техніки містера Зубова
вже спробували все можливе.
Що? То ви не можете їй допомогти?
Боюся, що ні.
За найточнішими оцінками Тітоньок, вашій матері лишилося жити 554 години.
Приблизно 23 дні.
Піду з нею поговорю.
Звичайно.
Флінн.
Вони нам обіцяли, Бертоне.
Вони обіцяли нам.
Знаю, ти засмучена, Флінн, але…
У мене було дивне відчуття, коли я дізналась про гліому.
Стосовно тебе.
Я лежала в оглядовому кабінеті й відсторонено осмислювала інформацію.
А тоді спіймала себе на думці: «Що ж, може, в цьому є щось і добре.
Може, Флінн тепер зможе жити своїм життям».
Я й так жила своїм життям, як хотіла, мамо.
Я б не захотіла нічого міняти.
Знаю.
Ти не думай, я дуже тебе за це люблю.
Ти вже довго тримаєш нас усіх на плаву.
Але ти заслуговуєш більшого.
Я думала: «Може, вони продадуть дім, якщо захочуть.
Виручать за нього якісь гроші.
Бертон так і буде Бертоном, на щастя чи на біду.
Але як знати, чим може зайнятися Флінн?»
І думати про це мені було радісно і щемко.
У тебе є шанс стати
ким захочеш.
Ти куди?
Думаю, твої таблетки починають діяти, мамо.
Хотіла дати тобі відпочити.
Коли ти була немовлям, тато, бувало, називав тебе жолудем.
Чому?
Бо хоча ти й була ще крихіткою,
він відчував у тобі енергію й силу,
які тільки й чекали свого часу.
Ти в нас як великий старий дуб.
Я сумую за ним, мамо.
Я теж.
Пообіцяй мені, Флінн,
що даси прорости тій силі.
Марія Анафема Еш.
Цікаве резюме.
Як ви опинилися серед персоналу Лева Зубова?
Заплутана історія,
і не стосується того, що змусило мене звернутися до вас.
А саме?
Дані, викрадені Аелітою Вест.
Я знаю, де вони. І як їх дістати.
Вони в мозку Флінн Фішер.
Лев Зубов це знає.
Усе, що викрала Аеліта, скоро буде в клептархів.
Я не хочу жити в такому світі.
-Інспектор Лоубір… -Явно має власний план дій.
Не знаю, який саме, але не думайте, що вона все виправить.
Ви маєте його зупинити.
Ви можете?
Можу.
Та для цього потрібен радикальний крок.
Радикальніший, ніж я вважала за потрібне.
І ціна буде страшною.
Скільки в мене є часу?
Дуже мало.
Ви, мабуть, очікуєте винагороду за такі невтішні новини?
Я хочу, щоб ви його вбили.
Кого?
Зубова.
Можна спитати, за що?
За порушення етикету.
Те, що ви просите, не так і легко
через його статус клептарха.
Хіба що
ви захочете використати вашу присутність у домі містера Зубова,
щоб допомогти в цій справі?
Захочу. З радістю.
Прекрасно. Я з вами зв'яжуся.
Ваш радикальний крок.
Який він?
Боюся, я буду змушена змінити умови в зрізі
так, що це знищить чи зробить недійсними дослідження, які тривали десятиліттями.
Життєво важливі дослідження.
Але я ампутую кінцівку, щоб урятувати весь організм.
Я не розумію.
Джекпот. Я переведу його на наступний рівень.
І таким чином повністю видалю дівчину зі сценарію.
Разом з її домівкою, містом, сім'єю. Усім жалюгідним регіоном.
З поверненням.
Як твоя мама?
Вмирає.
Як ти, певно, весь час і підозрював?
Пробач, Флінн.
Я подав можливість як гарантію, щоб ти робила те, що нам треба.
Так не можна.
Думаєш, ще можна знайти твою сестру?
Вона мертва.
Я тут нічого не вдію.
Вілфе.
Мені шкода, Вілфе.
Я все думаю, що не бачу чогось очевидного,
бо я надто близько.
Аеліта казала, що в мене був дім.
Що я говорив про нього.
Про галявину, що спускається до ставка.
Та перші мої спогади — про табір.
Черги за їжею.
Дощ, що йде на синій брезент.
Обличчя жінки,
яку я вирішив вважати своєю мамою.
Хоча це, певно, вигадка.
А твій батько?
Усіх чоловіків забрали відразу.
Я не пам'ятаю облав у таборах,
але Аеліта розказувала, як нас викурювали.
Вона піклувалася про мене.
Без неї я б загинув.
Куди ви подалися потім?
На вулиці. У руїни.
Майже на три роки.
А тоді?
Я зробив дурницю.
Вулфе!
Нас спіймали,
відмили.
Аеліта не дала нас розлучити.
Але вона завжди тужила за тим життям. Казала: «Коли ми були вільні».
За кілька років після всиновлення ми втекли.
За планом Аеліти.
Ми потай зібрали припаси, проклали маршрут.
Ми протрималися вісім місяців у своєму царстві.
Навіть зробили йому прапор: долоня без великого пальця.
Для чого?
Аеліта, бувало, казала, що всі ми жили в раю
до еволюції в нас теперішніх.
Стверджувала, що кожен наш гріх походив від великого пальця.
Можливості хапати.
Інструменти,
зброю,
горлянки.
Що було, як минуло вісім місяців?
Я захворів.
І помер би.
Аеліта принесла мене назад.
Пожертвувала всім знову, щоб урятувати мене.
Вона дуже тебе любила.
Інспектор Лоубір просила поговорити
про її пропозицію.
але, боюся, я не знаю, що сказати,
бо треба завжди вважати, що вона нас чує, якщо хоче.
Ти хочеш щось мені сказати,
але вважаєш, що не можеш?
Я б не стверджував категорично.
Це швидше відтінок, ніж щось конкретне.
Може, підключимося ще раз?
Навіщо?
Я можу тебе розпитувати.
Відповідати необов'язково. Я можу просто
робити власні висновки з твоїх відчуттів.
Що ти відчуваєш до Лоубір?
Я хочу запропонувати альянс.
До Лева?
Ти ніколи не будеш повністю собою,
доки не змиришся з цією частиною своєї душі.
До Аеліти?
Та особа, яку ти знаєш, його пропозиція чи як ти там це називаєш,
це має зробити мене щасливою?
До Флінн Фішер?
Вілф Недертон.
Ви з веселок і єдинорогів, міс Фішер.
Чекай,
де це було?
Що?
Долоня без великого пальця, ваше таємне місце.
Господи.
Який же я дурень.
Подзвонимо Зубову?
Ні.
Тепер ми служимо новому хазяїну.
Ти впевнений, що це тут?
Але все було не так.
Тут був ліс. Дерева, скільки сягає око.
Вілфе.
Чого ти так довго, Вулфе?
Досить ігор, Аеліто. Де ти?
Іди за мною, але без неї.
Вона найважливіша. Вона піде.
Очі й вуха, Вулфе. Вона ділиться ними з іншими.
Чи не так, Еш?
Вона може піти з власної волі, або я пошлю її сама.
Вибір за тобою.
Але…
Іди додому.
Я все тобі розповім. Даю слово.
Впізнаєш місце?
Тут був табір.
Де ми познайомилися.
Ти не пам'ятаєш, так?
Я був надто малим.
Тобі було сім, Вулфе.
Цього замало для багато чого, але не для запам'ятовування.
Причина, з якої ти не пам'ятаєш — бо не маєш пам'ятати.
Аеліто.
Наші імплантати, як виявилося, досить складні пристрої.
Єдине, що вони роблять найкраще, — пригнічують пам'ять.
Це всі знають. Вони пом'якшують травму.
Знаєш, що сталося, коли я вирвала свій?
Ти втратила зміцнений імунітет, поміж іншого,
про що, підозрюю, скоро пошкодуєш.
Ні, я почала згадувати.
Усе.
Тут лежать тіла,
під цією прекрасною зеленою травою.
Тисячі й тисячі тіл.
Викопай яму, сонце.
Тут твоя мати
і твої сестри,
і твій менший братик.
І ти б їх пам'ятав, якби вирвався на волю.
Моя сім'я теж. Усі вони вбиті.
Дай йому.
Так і будеш стояти, руки в кишені?
Візьми, бляха, в руки!
Хочеш знати, хто вбив наші сім'ї, Вулфе?
Батько твого дружка Лева й такі, як він,
бо до того часу всім керували вони.
У таборах гуляла інфекція, і вони вбили нас усіх, бо боялися її.
І не тільки тут, а по всій Англії!
Це була скоординована робота. П'ять мільйонів людей за два тижні.
Оце так досягнення, правда? Ти так не вважаєш?
Тому так, вони пригнічують наші спогади,
бо досі бояться нас.
Нас?
Я збираю їх.
Невелику армію зі знедолених. Щоб звершити правосуддя.
Чого ти можеш добитися з цим збіговиськом?
Розбити кілька вікон?
Клептархи й РІ будуть нажахані.
Нам потрібні інструменти.
Які саме?
Секрети всіх див, коли-небудь створених РІ.
Безкінечність у твоїй долоні.
І де ж ти таке дістанеш?
У голові тієї дівчини.
Той лікар сказав, які в нього шанси абощо, Джаспере?
Типу, шанс вижити 10% чи щось таке?
Сказав готуватися до найгіршого.
Що ж, співчуваю твоїй утраті, як і всі ми.
Але він помер, як король серед воїнів, чи не так?
Він ще не помер.
Ти знаєш, про що я.
Він поліг у бою,
і обов'язок кожного з нас — не дати занепасти його спадщині.
Тому, гадаю, головний тепер я, так?
Чого це раптом?
-Я був його правою рукою. -Хрін там.
Ну добре, добре.
Тоді підійдемо до цього, як до…
Як його там?
Те, що робили римляни, коли було три імператори.
Як же його…
Той…
Тріумвірат.
О, точно.
Але нас четверо.
Ти можеш бути нашим водієм, Джаспере.
Мити нам тачки тощо.
Звичайно. Ти чудово відмиваєш тачки.
Ну…
Принеси нам свіженького.
Уперед.
І запиши на рахунок твого дядька,
якщо вони ще згодяться.
Опусти довбане вікно.
Що?
Опусти довбане…
Доведеться тобі це відмивати, Джаспере.
Кого висадити першим?
Джаспере?
Пам'ятаєш ту нашу сварку через «Монополію»?
Котра година?
По другій ночі.
Ми грали з Флінн, Бертоном і Еллою в День подяки.
І я вирвався вперед,
мені було аж незручно, тож я позичав усім гроші,
коли вони от-от мали прогоріти?
А в кінці Бертон раптово перескочив від нуля до виграшу?
Котику, ти п'яний?
Потім ти на мене сердилася. Казала,
я ніколи не виб'юся в люди,
якщо не перестану плутати слабкість і доброту.
Джаспере, я не це мала на увазі.
Чого ж, це.
Ні. Чесно, не це.
Я вийшла за тебе виключно через те, що ти такий добрий.
Чому ти тоді так сказала?
Мабуть, хотіла, щоб ти хоч раз виграв.
Я вважала, ти це заслужив.
Чому ми зараз про це говоримо?
Я мало не зробив величезну помилку.
Ти про що?
Ні про що. Кохаю тебе. Скоро буду.
Аттікусе!
Бляха! Аттікусе!
Аттікусе, прокинься. Аттікусе!
Та що ж це, прокинься, суко. Аттікусе!
Кеше!
Аттікусе! Хлопці!
ЗАЛІЗНИЧНИЙ ПЕРЕЇЗД
Аттікусе!
Аттікусе! Аттікусе, прокинься!
Та попрокидайтеся ж ви!
Аттікусе!
Якого біса?
Бляха.
Я чула про аварію на залізниці.
Я тут не тому.
Я знаю, що в тебе є секрети, Флінн.
-Томмі… -Не дури мені голову. Я розумію.
Мені дзвонили з Міністерства нацбезпеки.
Перемовини правих радикалів.
Досить серйозні, щоб підняти тривогу.
Зважаючи на дивні події довкола вас із Бертоном,
я маю знати, чи ти щось про це чула.
Про що саме?
Про план підірвати пускову шахту.
Біля Спрінг-Крік є нова пускова шахта ракет ВПС.
Та велика.
Флінн, якщо ти щось про це знаєш…
Не знаю.
Мені пора, Томмі.
Мейконе, готуй гарнітуру.
Я маю повернутися.
Еш. Еш!
Де Вілф?
Чому ти повернулася?
Вибух у шахті? Той, який ми бачили в музеї Джекпоту.
Шеріз намагається здійснити його в моєму часі.
Я впевнена.
Ти вже знала?
Що ти, в біса, накоїла, Еш?
Дані, які ви з Аелітою викрали в РІ, зберігаються в ДНК.
Це та фігня в моїй голові, так?
Причина, з якої в мене були судоми.
Що там?
Підозрюю, що вся бібліотека.
Досить, щоб посіяти хаос в обох наших світах.
А тепер про це знає Лев.
Зрозумій, якщо нею заволодіють клептархи…
Я сказала Шеріз Нуланд.
Я мусила.
Тепер вона випарує увесь мій довбаний штат,
просто щоб ці дані не потрапили до рук Лева.
Моє життя, моя сім'я,
усі, кого я люблю.
Для тебе це лише гра, правда?
Переможцю буде все.
Ти куди?
Переможцем буду я.
Це справжній Лондон.
Ще не відбудована частина.
Роботи їм вистачить надовго, так?
А ми чого тут?
Треба поговорити.
І щоб нас не підслухали.
Шеріз Нуланд.
Вона планує підірвати ту ракетну шахту в Спрінг-Крік.
Стерти нас усіх з лиця Землі, щоб я точно вмерла.
Тому я придумала ось що:
треба відкрити новий зріз.
Ти кажеш те, що я думаю?
Хочеш перезавантажитися, як у симуляції?
Це може врятувати нас, Коннере.
Але потрібна твоя допомога. І допомога Лоубір теж.
Це чорна діра.
У симуляції буває рівень, дійшовши до якого
ти помираєш, хай там що.
Бо раніше ти зробив у грі помилку, не розуміючи цього.
І ти в капкані.
Мені прикро, люба.
Шкода, що дійшло до цього.
Я питала, чи є у вас сила
обірвати зв'язок з моїм зрізом.
То є?
Нема.
А відкрити новий зріз?
Через хиткий баланс сил, які керують цим світом,
такий крок вважався б прямим оголошенням війни.
Але я знаю, як таке робиться.
Я прошу вас відкрити новий зріз.
Якщо я правильно розумію,
ви пропонуєте досить радикальний план.
Шеріз думатиме, що перемогла,
і що в цьому їй допомогли ви.
У нас буде доступ до всіх викрадених Аелітою даних,
що врятує мій світ від Джекпоту.
Ви розумієте, наскільки малі шанси?
Може, вам не завадив би союзник.
Наприклад, ваш брат…
Бертон не має знати.
Бо як взнає, то нізащо не дасть мені це зробити.
Коннер згодився допомогти.
Ви цілком упевнені?
Так.
У РІ є кілька службових будівель у нерозкритих локаціях.
Так звані портали в зрізи.
Навіть охоронці не знають, де вони.
То перифералі, пілотовані дистанційно.
Перифералі-охоронці будуть такими ж сильними, як ви.
Шліть мене туди.
Я прибула.
Вам допомогти?
Можливо.
Можна у вас спитати?
І досі нудить, коли повертаєтеся?
Чи вони це пофіксили?
Коли прокидаєшся у своєму тілі
в кінці зміни в цій перифералі.
Прокляття.
Ти справді думала, що так легко від мене втечеш?
Маєш погану звичку контролювати тих, хто вмирає, Шеріз.
Ти не уявляєш, скільки поставила на карту.
Усі вони тут, правда? Усі ці інші життя.
І мені лише треба вибрати, де я хочу почати.
Стій!
Я знайду тебе.
Даю тобі слово.
Щось я сумніваюся, Шеріз.
Думаю, тепер я хочу бути мисливцем.
Річ у тім, що я точно знаю, де ти.
А ти не уявляєш, де опинюся я.
Без координат це неможливо.
Ні!
Ти кажеш те, що я думаю?
Хочеш перезавантажитися, як у симуляції?
Це може врятувати нас, Коннере.
Але потрібна твоя допомога. І допомога Лоубір теж.
Якщо в мене вийде, там будуть нові версії нас.
Ніяк не пов'язані з Шеріз.
Там ми в безпеці.
Але у своєму світі — мертві.
Хіба що я вже мертва.
Тоді їй не буде потреби підривати шахту.
Дідько.
Бертон казав, у Техасі ти застрелив людину
за два кілометри.
Бертон вічно бреше.
Там було не менше трьох.
Те, про що я кажу, має виглядати,
ніби Лоубір замовила мене,
щоб допомогти Шеріз, вирішити за неї її проблему.
Ти розумієш, про що я тебе прошу?
Так.
Розумію.
А як же цей світ?
Награлися з ним?
Ні, ми повернемося.
Нащо?
Бо я вб'ю ту суку.
Он як?
Так.
Знаю, це важко, Коннере.
Але якщо що, я вже змирилася.
Я просто йтиму
біля струмка Готорн
і подумки вестиму зворотний відлік від десяти.
Десять,
дев'ять,
вісім,
сім,
шість,
п'ять,
чотири,
три,
два…
Ну що,
берімося до роботи?
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова
Творчий керівник Руслан Поліщук
Ти щоразу обіцяєш, але весь обід
говориш із батьком, а мені лишається твоя мати.
Моя мати любить твою компанію.
Це чудово й дуже мені лестить, безсумнівно,
але, як ти знаєш, ці почуття не взаємні.
Тому якби ти міг виділити мені мить твого…
Леве. Що ти накоїв?
Нічого. Присягаюся.
Я кохаю тебе.
Вибачте, джентльмени. Схоже, тут…
-Сідай. -Я мав зустрітися з…
Твій батько просив вибачити. Він погано почувається.
Здоров'я в нього не найкраще.
Сам розумієш.
Тому він просив нас поговорити з тобою.
Про що?
Про усталені звичаї тут, у Лондоні, із часів діаспори Путіна.
Як ми ладнаємо між собою. Виживаємо.
Я зробив щось не так?
Районний інститут. Наражаєш нас на ризик.
Це неприйнятно. Аж ніяк.
За таке треба платити, синку.
Слухайте, джентльмени,
у тому, що я найняв шпигуна в Районному інституті,
нема нічого незвичайного.
Я намагався скористатися шансом.
Але я шкодую, якщо зробив щось таке, що, по-вашому,
загрожує нашій репутації.
Запевняю, я не мав такого наміру.
Я щиро перепрошую
і можу лише сподіватися, що ви мені пробачите.
Бачив би ти свою довбану пику!
Ми розуміємо.
У наших інтересах завжди стежити, що там у РІ.
Не лише для заробітку грошей,
а й щоб захистити наші інтереси.
Іншими словами, бізнес.
Тепер це не має значення. Час діяти рішуче.
Роби, що вважаєш за потрібне.
Тільки припали рану.
Якщо твій шпигун чи якісь спільники повернуться,
вони мають зникнути.
Усі?
Коли на гілці виникає гниль,
і це загрожує іншим деревам, що робить садівник?
Зрубує ту почвару. Спалює її.
І не тільки ту гілку.
А ціле, трясця, дерево.
Твоя дружина гарно виглядає, Леве.
А дітки?
Зараз ми тебе попереджаємо.
Розумієш?
Припали рану, синку.
Інакше в гості завітає садівник.
З сокирою.
Ну що, голодний?
Де той клятий офіціант?