Drb
Urážka na cti je u zločinů proti ženám běžná věc.
Dnes večer se podíváme na vraždu Velonie.
Studentky z malého města Kanijakumari.
Dnes večer si klademe velmi specifickou otázku:
„Čí je to vina?“
„Jsou na vině média, nebo policie?“
Na tuto otázku se budeme dnes večer ptát.
Velmi prostá otázka.
A myslím, že je na čase, alespoň pro nás v médiích,
abychom udělali krok zpět a zeptali se, jestli svou práci děláme zodpovědně.
Jedním z našich dnešních hostů
je pan Sethuraman, zkušený novinář.
Dále pan Hermant KS,
vrchní obhájce Nejvyššího soudu.
A Džagan Rao, bývalý zástupce policejního inspektora Andhry Pradéše.
Pane Rao, začneme u vás. Čí je to podle vás vina?
No, abych odpověděl na otázku,
média se zrovna nevyznamenala.
Některá média to docela přehnala.
Nemyslím, že pan Sethuraman souhlasí. Poslechněme si, co má na srdci.
S tím, co pan Džagan říká, tak úplně nesouhlasím.
Něco vám povím.
Jsem novinář ze staré školy,
nás kdysi učili:
„Není na nás vydávat rozsudky. “
„Není na nás... “
Věříte v Boha, pane Viveku?
Protože já se vždy pomodlím, než přijmu případ.
„Pane Ježíši, prosím, ukaž mi obviněného. “
Takhle prosím.
A najdu vodítko.
Netrvám na tom, abyste se modlil k Ježíši.
Modlete se k tomu bohu, ve kterého věříte.
Mám dost.
Vážně, Mary? Mám vypnout sporák?
Taky ho žádám, aby se modlil. Není moc věřící.
-Proč, pane Ramare? -Dost bylo kázání.
-Pojďme. -Takhle reaguje!
Stále je taková. Pořád vykládá o Bohu!
Jsem zvědavý,
když se pomodlím, seženu důkazy?
Jen jez!
Pokud má být případ vyřešen, vodítko se najde samo.
Pokud ne, tak ať uděláte cokoliv, žádné nenajdete.
Takový je osud.
Pravda, pane Ramare.
Jestli má být případ vyřešen, najdu vodítko.
Navzdory tomu, když jeden nemůže vyřešit případ,
není na vině jenom osud.
Co ještě?
To, že ignoroval stopu, a místo toho
se cpal jídlem a naléval čajem.
Co teď, pane?
Nic...
Bez podpory vrchního inspektora nemůžeme ty tři bratry vyslechnout.
Pravda.
I s jeho podporou pochybuju, že se nám to podaří.
Mají vlivné známosti.
Něco provedli. Ale nevíme co.
Když to zjistíme, bude to dobré.
Tady je tvůj zápisník. Zapomněla jsem ti ho dát.
-Nashle, pane. -Dobře.
-Na viděnou. -Buď opatrná.
Zavolej, až budeš moct.
Tohle si vem, až budeš odcházet, Santhóši.
Co GK obvykle chce?
Ke každému jídlu hovězí!
Ke všem třem jídlům?
Ve svém věku ještě takhle jí?
To ho nezajímá.
Myslím, že je tady.
Zůstaň tady, Santhóši.
Dobrý večer, pane.
Co je, Santhakumare? Vše v pořádku?
Ano, pane.
Dělníky jsem poslal pryč.
Je tu jen šéfkuchař.
Přišel Santhóš.
Vážně?
-A co mé věci? -Také dorazily. Jsou uvnitř.
Kámo? Vystup.
Vezmeš kurkumu a pepř. A dobře promni.
Bratře!
-Santhóši! -Pane!
Jak se máš?
Díky vám dobře.
-Co jste chytili? -„Kúrana. “
-„Kúrana?“ -Tak se tomu tady říká.
Anglicky je to...
-Kančil, bratře! -Kančil.
-Koloucha? -Ne. Dospělého.
Jsou jen takhle velcí.
Chtěl jsem vám ho přinést minule.
Musíte jít hluboko do lesa.
Dají se lovit jen v noci. Ve dne je neuvidíte.
Dobře. Tak ho dobře uvařte.
-A Santhóši? -Ano, pane?
Nenech se chytit.
Kdybys šel do vězení,
kdo by mi nosil takové lahůdky?
Opatruj se. Dobře?
Opilost, snažíš se létat
Je to zlozvyk
Ničí ti spaní
Mám tě obejmout? Mám tě políbit?
Mám tě obejmout?
Pojď
Ano, Ramare?
Pane Viveku.
Včera jste mi něco řekl.
Když někdo nemůže vyřešit případ, je to proto, že ignoroval stopu.
Ano.
16. dubna jsme poprvé jeli do Ottapparai.
Ale 3. dubna
mi Veloniina matka řekla, že ji viděla s někým mluvit.
Říkala, že byl vysoký a tmavý.
Mám to v poznámkách. Přehlédl jsem to.
Teď máme vodítko!
Myslím, že na něco přijdeme, když znova vyslechneme její matku.
Případ jste uzavřeli a za viníka označili Vignéše.
Proč jste se vrátili?
Vy nevěříte, že to byl on.
Já také ne.
Když nám pomůžete,
najdeme pravého viníka.
Proč bych měla pomoct?
Podívejte! Musela jsem zavřít penzion!
Hosté sem přestali chodit.
Ani nikdo nechce do podnájmu!
Kvůli tomu, co o ní napsali!
Opovažujete se žádat mě o pomoc?
Víte, že příjem z penzionu živil mnoho rodin?
Mnohokrát jste mě přišli vyslýchat.
Řekla jsem vám vše, co vím.
Nechci, aby se o mé dceři tlachalo pro zábavu.
Chci, aby na ni zapomněli.
Pomozte mi s tím, prosím.
Nežádejte mě o pomoc.
Někdy oběti kvůli spravedlnosti, a aby policii přiměli něco dělat,
hodně trpí.
Ale já tu bojuju za vaši dceru.
Ať mi pomůžete nebo ne,
budu se snažit dál.
Když mi pomůžete,
bude to pro mě snazší.
Pro vaši dceru.
Počkejte.
Tu neděli, kdy Velonie odešla.
Když jsem se ptal posledně,
řekla jste, že jste obě šly do kostela.
Velonie chtěla jet za tetou.
Zkraje jste jí to zakázala a nakonec ji pustila.
Takhle jste mi to řekla?
Ano.
Ale když vás pan Ramar vyslýchal,
zmínila jste, že jste viděla Velonii s někým mluvit.
Ale o tom jste mi nic neřekla.
Možná jste zapomněla.
Možná vám to vypadlo, když jste se mnou mluvila.
Mám podezření, že ten muž, kterého jste viděla,
byl ten, který vzal Velonii do Ottapparai.
Co jste viděla? Koho? Vzpomínáte si, co se stalo?
Mše skončila.
Je to důležité,
můžete mi to zopakovat?
Jděte ve jménu Páně!
Bohu díky!
Hospodin je můj pastýř
Nic nepostrádám
Dává mi prodlévat
Velonie!
Proč jsi nepočkala na poslední požehnání?
Nic jsem neřekla!
Měla jsem žízeň. Šla jsem si ven pro vodu.
-S kým jsi to mluvila? -S nikým.
Odpovídáš ještě před tím, než dokončím otázku.
-S kým jsi to mluvila? -Mami,
snažíš se hrát si na detektiva?
Musím s tebou mluvit.
-O čem? -Tady ne!
Další kázání?
-No tak, mami! -Nemůžu ti snad nic říct?
Potřebuju tu tašku!
Mami, prosím, nechci další kázání.
Říkala jsem, že tady ne.
Zítra už tě nebudu otravovat.
Co jsi to řekla?
-Rani, vezmi tu tašku nahoru. -Dobře.
Kam jsi šla, když jsi dala tu tašku Rani?
Nikam. Byla jsem tady.
Tady jsi nebyla.
Telefonovala jsem.
Šla jsem k sobě do pokoje.
Netelefonovala jsi.
To, že jsem přísná, neznamená, že ti chci dělat ze života peklo.
Je to pro tvé vlastní dobro.
Ale přesně to děláš!
Nevěříš mi.
Stále mě z něčeho podezříváš.
Je to má vina, že za mnou chlapi chodí?
Stále viníš mě!
Tak proč je v tom povzbuzuješ?
O tom chceš mluvit?
Už na tebe nebudu přísná.
Tohle říkám pro tvé vlastní dobro. Chovej se zodpovědně.
To už jsem slyšela tolikrát, mami.
Musíš mi věřit.
Můžu jít k tetě June?
Dneska? Proč? Není třeba.
Vidíš? Věděla jsem, že mě nepustíš.
Jeď s Vignéšem.
Ať tě tam odveze.
Pustíš mě, když mě odveze?
Řeknu mu to.
Neříkala jsi Vegnéšovi, ať tě odveze?
-Říkala. -Tak proč tu sedí a popíjí?
To se musíš zeptat jeho, mami.
Nebraň mi odjet, prosím.
Není to moje vina.
Řekni mu, ať mě vyzvedne.
Večer jsem se zeptala Vignéše,
proč neodvezl Velonii a proč pil.
Povídal, že mu Velonie řekla, že ji má jen vyzvednout
a že nezmínila, že by ji měl i odvézt.
Když jsem vyslýchal Vignéše,
řekl mi to samé.
Mohla Velonie lhát?
Nevím.
Ale věřím, že by má dcera nelhala.
Řekla jste, že popřela, že by před kostelem s někým mluvila, že?
Takže lhala, ne?
Myslela jsem, že jsem ji viděla s někým mluvit.
Někdy si myslíme, že něco vidíme, ale později si tím nejsme jisti.
Tak to bylo.
Mohla říkat pravdu.
Ale předtím jste řekla panu Ramarovi,
že mluvila
s vysokým, tmavým chlapem.
Je to dávno.
Nepamatuju si, že bych to řekla.
Prý jí někdo často volal.
Víte, kdo to byl?
Řekla vám o tom Velonie něco?
Obecně se mnou moc nemluvila.
Ani když jsem se ptala.
Ale jednou při hovoru řekla, že to byl
Ki Sebastian.
Ki Sebastian?
PONAUČENÍ KI SEBASTIAN
Pane.
Něco jiného od K Sebastiana?
Ne, díky.
K Sebastianovy ostatní romány jsou ještě lepší než tenhle.
Jeho poslední tři romány byly sociální dramata.
Ne moc zajímavé. Proto se ptám.
-Tohle je jeho nejnovější kniha? -Ano.
Tak to je vše. Namarkujte mi ji.
-33? -808.
Nakladatelství Kánal.
Haló? Nakladatelství Kánal?
Jsem z Nagercoilské vysoké školy umění.
Jmenuji se Alex, jsem kulturní referent.
Dáte mi telefon na spisovatele K Sebastiana, abych ho k nám mohl pozvat?
Dobře. Děkuji, pane.
Páni.
Ona trávila čas s tímhle staříkem?
Zavoláme mu hned? Co vy na to?
Nejdřív si o tom čísle něco zjistíme.
ODDĚLENÍ KYBERNETICKÉHO ZLOČINU
Důkladně jsem ty záznamy prošel.
Alexi,
Velonii zabili v březnu, že?
K Sebastian poprvé navštívil penzion
předtím v listopadu.
Byl tam tři dny. Je mu 55.
I po té návštěvě do penzionu několikrát volal.
Několikrát mu z penzionu volali.
Každý hovor trval asi 20 až 25 minut.
Tohle se mi nezdá.
Když porovnáme věkový rozdíl a délku hovorů,
něco nesedí.
Mně se to taky nezdá.
Velonie zemřela dvacátého.
Podle záznamů od železnic
přijel Ki Sebastian do Kanijakumari 19.
a odjel 21.
Je to pravda?
A nejvíc matoucí je,
že Velonie opustila penzion ve 14:30.
Víš, komu pět minut předtím volala?
K Sebastianovi?
Ten chlap přijel, ale nebydlel v penzionu.
Volal zvenčí.
Ta holka zmizela.
Co budeme dělat teď?
Zavoláme K Sebastianovi.
-Co když zpozorní? -To bude dobré.
Pak to je on.
K Sebastian?
Tady zástupce inspektora Vivek z Kanijakumari.
Odpojilo se to.
Zavěsil?
Zase mi to típnul.
Zkuste to znova.
Vypnul si telefon.
Jedeme do Kójamputtúru.
Co když ví, že jedeme, a unikne?
Tamilnádská policie to zařídí.
Najdeme ho, ať se schová kamkoliv.
Tak snadno neunikne.
Sejmeme ho, víš?
Haló?
Dobře.
Ki Sebastian je v Kanijakumari.
Kdo vám to řekl?
On.
Když jste mi volal, byl jsem ve vlaku.
Neměl jsem signál.
Nemohl jsem to zvednout.
Proč jste mi volal?
To je teď jedno.
Mohu se zeptat, proč tu jste?
Případ jste uzavřeli s tím, že viníkem je Vignéš.
Byl jsem zklamaný.
Narozdíl o ostatních,
já to nenechám jen tak být.
Velonie si zaslouží spravedlnost.
Tak jsem vám to sem přijel říct.
Velonie není přítelkyně vaší rodiny.
Ani příbuzná.
-Tak proč... -Proč se starám?
Pro vás je Velonie jen oběť v případu, který řešíte.
Neznal jste ji ani jste s ní nemluvil.
Kdyby ano, neptal byste se tak.
Ona byla báseň.
Já píšu romány.
Neměla otce. Já nemám dceru.
Náš vztah
byl víc než přátelství
nebo příbuzenství.
Byl jste v Ottapparai?
Ottapparai?
Volal jsem vám ohledně tohoto případu.
Případu, který je pro veřejnost a tisk uzavřený.
Uvědomil jste si, že na tom případě stále dělám.
Ať jste sem přijel udělat cokoliv, už je to v běhu.
Nezajímá mě,
kde vrah Velonie je, ani kdo ho chrání.
Nepřestanu, dokud ho nenajdu.
Měl jsem přijít dřív.
Ale trvalo mi, než jsem se dostal z šoku.
Pořád to nemohu strávit.
Byl jsem tu pouze dva dny,
ale Velonie mě měla ráda,
jako by byla má vlastní.
Nevím, jestli jste to věděla,
ale každý týden mi volávala.
Manželka mi často říkala,
ať ji na pár dnů pozvu k nám.
Ale ona se vás bála zeptat.
Mluvila o vás.
Ale my dvě
jsme si nebyly tak blízko,
abychom spolu mluvily otevřeně
jako většina matek a dcer.
Já vím.
Velonie mi o tom řekla.
Měla vás moc ráda.
Myslela si, že jste zůstala svobodná a tolik se trápila...
Cítila se provinile.
Mnohokrát jsem jí řekl, ať si promluví s vámi
místo se mnou.
Je mi to líto.
To nic.
Nikdy jsem se před ní na svou situaci nestěžovala.
Kdykoliv jsme se hádaly, utekla do pekárny.
To byl její svět.
Byla po otci.
Pekárna je pořád stejná?
Co se děje? Přišel, promluvili jste si, a odešel.
Mýlili jsme se?
Nejsem si jistý.
Proč?
Alexi, dva protichůdné pocity se u lidí projevují stejně.
Lidé brečí, když jsou moc šťastní, nebo moc smutní.
Velmi dobří a velmi zlí lidé se chovají podobně.
Proto je těžké je přesně odhadnout.
Je to šest měsíců, co byl Veloniin případ uzavřen.
Kdyby se tolik staral, přijel by dříve!
Přijel zrovna, když jsme ho hledali.
Možná zjistil, že po něm jdeme?
Něco nehraje.
Jak dosáhnout svého snu?
Snu? Jak to myslíš?
Jako cíle?
Jak ho dosáhnout?
Co je tvůj cíl?
Pekařství a cukrářství Velonie.
To je můj sen.
Mohu vám to ukázat?
Pec na dřevo!
Byla tátova.
Víte, jak dlouho je v naší rodině?
-Přes 60 let! -Vážně?
Umíš v tom péct?
Samozřejmě!
Táta mě naučil péct, když jsem byla malá.
Říkával, že když popíjí pivo a pracuje
u trouby o teplotě 240 stupňů Celsia, je v sedmém nebi!
Těsto v rukou a vůně čerstvě upečeného chleba...
Moc se mi to líbí.
Chci si otevřít vlastní pekárnu.
Proč to neuděláš?
Potřebuju na to peníze.
Ty nemám.
Požádej matku.
Ji žádat nechci.
Jaký je mezi vámi problém?
Zkuste tohle. Dnes jsem je upekla.
Neměň téma.
Co spolu máte za problém?
Asi před rokem
jsem utekla z domova.
-Protože... -Pane?
Pane?
Přišla paní.
Jdu do kostela. Jen jsem vám to chtěla dát vědět.
Má návštěva má ještě jeden vážný důvod.
Drahý! Proč tolik piješ?
Neposlechl jsem tě.
Proč jsem tě neposlechl?
Trestám sám sebe.
Co to říkáš? Co se stalo?
Co jsi to říkala, když jsme se brali?
„Policejní práce se mi nelíbí. Nenajdeš si jiné zaměstnání?“
Takhle ses mě ptala, viď?
Měl jsem tě poslechnout.
Co to říkáš? Nechápu tě.
Co se stalo?
Každý policajt za život dostane případ,
který se ho bude držet.
Jeho případ a osobní život
se vzájemně propletou
a dojde k rozkolu.
Ten parchant se bude snažit ten případ vyřešit jen kvůli svému klidu na duši.
Když ho vyřeší, není problém.
Ale když ne,
ten případ mu nedá spát.
Já o ten případ nežádal.
Zavolali mi a dali mi ho.
Ubohé děvče, že? Velonie.
Byla hodná, nebo ne?
Zapříčinila si svou smrt sama?
Nebo někdo zabil nevinnou dívku?
Pokud tohle nevíme,
žádáte mě, abych případ uzavřel a hodil to na ni?
Jak to můžu udělat?
To šéf nepřijme!
Zeptal se, co jsem to za policajta, když to nedokážu vyřešit.
Možná je mrtvá.
Ale někdo ve mně mě prosí, abych ji zachránil.
Ptá se mě v hlavě a tady v srdci.
Co mám dělat?
Toho vraždícího parchanta zabiju.
Každý říká něco jiného!
Proč mám komukoliv věřit?
Je to jenom dívka.
Mladé srdce.
Co má ráda? Co nemá ráda?
Co ji štve? Co jí dělá radost?
Měli by to vědět.
Její matka to neví.
Její spolužačky to neví.
Její příbuzní ani její snoubenec to neví.
Kdo to ví?
Je to jeden z těch příběhů, kdy se to dovíme až na konci?
Jestli mě ze záhrobí dožene k šílenství...
Jednou je to hodná dívka.
Jindy je to poběhlice, jak to tvrdí tamti.
Řekni, jak to je.
Proč bych neměl pít?
A tady je ta šílenost, Alexi,
spíš než zjistit, kdo ji zabil,
někdo ve mně mě zabíjí, chce, abych zjistil, jaká byla doopravdy.
Už to nevydržím!
Velo... Anandhi!
Anandhi!
Co se stalo? Proč brečíš?
Mami! Pojď sem, mami!
Co se děje? Přišla Anandhi?
Netuším, co se stalo. Přišla s brekem.
Anandhi?
Co se stalo?
Anandhi? Proč brečíš? Pověz?
-Co se stalo, ségra? -Co se děje, drahá?
Neboj se. Všechno mi pověz.
Na nic se mě neptejte! Už se tam nevrátím!
Přijdeš sem se synem a bez manžela.
Nebudou se lidi divit proč?
Řekni, proč brečíš?
Skvělej manžílek!
Tvůj zeť je zamilovaný do jiné.
Co to říkáš?
Drahý?
Počkej. Promluvíme si s ním.
Přidej sůl.
-Otoč se sem, mami. -Neotočím.
-Říkám, otoč se sem! -Řekni jí, ať odejde!
Nech toho! Nikdo tu není.
Santhóš a Sandžív jsou vzteky bez sebe! Otoč se!
Neotočím.
Pořád mluví o tom duchovi?
-Řekni jí, že jí zakroutím krkem. -Drž hubu!
Měli bychom ji vzít do nemocnice.
To není třeba!
Co je v tom pytli?
Netopý. ! Udělám mámě polívku.
Opilost, snažíš se létat
Chceme, aby to byl pořádný skandál.
Až to video zveřejní, musíme o tom nechat vydat článek.
Máme na to finance.
Co říkáte?
Čí je to nápad?
To je jedno. Nepotřebujeme jména.
Mluvme o tom videu.
Arumugame, vím, že nepracujete pro opozici.
S ministrem nejsem moc zadobře.
Říkám vám to z politického úhlu.
Tohle je špatná strategie.
Řekněte mi, co očekáváte.
Nerozumíte mi.
Zdá se, že vládnoucí stranu zvolí znovu.
Ale kopat hrob svému ministrovi znamená kopat hrob své straně.
Bez něj to nezvládnete.
To řekněte tomu, kdo vás sem poslal.
To video zničte.
Od toho úrazu máma blábolí.
Co budeme dělat?
Do zítřka možná nevydrží.
-Proč se starat? -Hej! Takhle nemluv.
Je to i má matka! Takže co?
Je upoutaná na lůžko s úrazem hlavy.
Bude dobře, když umře.
Lov zvěře je teď náš jediný zdroj příjmů.
Přemýšlejme nad tím, jak se vrátíme, aniž by nás chytili.
Víc neříkám.
Dobře se o mámu starej. Nenechávej ji osamotě.
Až se vrátím, vezmu ji do nemocnice.
Do zítřka se vrátíme.
Kdyby se něco stalo, zůstaňte tady.
Nikoho sem nevoď, ať nejsou potíže.
Nemel hlouposti! Copak nevíš, co říct?
Co když tu někdo bude, až přineseme toho jelena?
Použij mozek.
-Hej, Kani! -Dávej na sebe pozor.
No tak, Kani!
Pojď!
-Kani! -Kani!
No tak!
Sevandhi!
Všechno řeknu! Přísahám, že všechno řeknu.
Co se děje?
-Sevandhi! -Co se děje?
Zavolej jim, Sevandhi!
Všechno jim řeknu! Zavolej jim!
-Zavolej jim! Řeknu jim to! -Zavolám jim.
Zavolám jim! Lehněte si.
-Zavolej jim. -Zavolám.
-Všechno jim řeknu! -Zavolám jim.
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled Kristýna