AM FOST REGI
Bunicul tău m-a dus la biserica San Hipólito.
De acolo a luat medalionul pentru împărtășania ta.
A zis așa: „Nepoții au rămas fără tată.
Dar o să fac eu oameni buni din ei.
Cu ajutorul lui Iuda Tadeul.”
Și uite ce ai ajuns!
Ți l-ai scăpat, ticălosule.
Bunico…
Biata Sonia e la pământ.
Și-a amintit că ai fost să zugrăvești.
Știe că tu ești făptașul.
A trebuit să o mint!
Sunt complice fiindcă i-am ascuns că nepotul meu prost i-a răpit mama.
M-au obligat, bunico!
Au zis că mă omoară cu familie cu tot.
Au zis că îi fac rău mamei, lui Heidi și bebelușului.
Cine, Javo? Cine a zis asta?
Nu pot să-ți spun.
E mai bine să nu știi. Să nu spui nimănui ce ți-am zis, bine?
Nu te cred, Javier. Fratele tău e polițist, la fel și Ortega.
Pune plângere, să-i aresteze dracului! Iartă-mă, Doamne!
Nu știu de ce îmi bat capul cu tine.
Ești un delincvent. Dintotdeauna ai fost așa.
Să-i dai medicamentele doamnei Alicia!
Cum? Nu știu unde naiba au dus-o.
Numai Dumnezeu știe cât te-am iubit.
Se spune că bunicii n-au nepoți preferați, dar e o minciună.
De când te-am ținut în brațe…
am simțit o dragoste nemăsurată.
O dragoste…
pe care nu mi-am închipuit-o niciodată.
Pentru dragostea aia, aici, de față cu Fecioara,
o să îmi juri că o să o salvezi pe doamna Alicia.
Dacă nu o faci, îți jur eu că nu mai vorbesc cu tine niciodată.
Nu plânge! Bunico…
Jur că o să fac orice, numai ca să mă ierți.
Uită-te la mine!
Te rog, uită-te la mine!
Bunico!
Salut!
- Te-am tot căutat. - Ce e?
Ajută-mă să fac reconstituirea faptei!
- Bine. Mai târziu. - Cum adică? Acum! Hai odată!
Nu înțeleg de unde a venit hoțul.
Nu știu, frate.
Bine. Santos și-a scos arma. A îndreptat-o spre hoț?
- Ce puii mei, Mike? - Nu te speria! E pusă siguranța.
Bine. Prefă-te că tu ești hoțul!
Ce a făcut nenorocitul? Cum i-a luat arma lui Santos?
Ajută-mă, omule!
- Apoi? S-au încăierat? - Da.
Cum?
Nu știu. Era întuneric și eram beat.
Fă un efort!
Deci cum a fost?
S-au îmbrățișat.
Pe bune?
Așa părea.
Dar încă se băteau, nu?
- Am auzit un foc de armă. - Aici?
Frate… Javo, ce ai pățit? Te-ai albit la față.
Mike! Javo! L-au prins pe ucigașul lui Santos!
- Hai, jegule! - Lasă-mă!
- Cum te cheamă, muistule? - Lucas Bermúdez!
Ești mort, jeg ordinar!
- De ce? Nu am făcut nimic! - Nu face pe prostul!
Muistul ăsta l-a omorât pe Santos. Avea arma lui.
Nu am omorât pe nimeni! Jur! Am găsit arma la groapa de gunoi.
Să-l spânzurăm! Asta meriți!
Lăsați-l! Gata!
Opriți-vă! Nu linșăm pe nimeni azi!
- Ce naiba faceți? - El l-a omorât pe Santos.
Îl recunoști, Javo?
- Fiule… - Javo!
- Nu! Stai! - Lăsați-mă! Îl nenorocesc!
- Mi l-a omorât pe Santos! - Îl preiau eu!
De ce îl aperi? Ți-a omorât prietenul!
Vreau să se facă dreptate.
- Așa ar fi vrut și Santos. - Ești complice, Miguel Ángel!
- Mike are dreptate. - Mike! Prindeți-l!
- Prindeți-l! - Opriți-l! O să scape!
Fuge!
- Am găsit arma la groapa de gunoi. - Haideți să-l omorâm! Îl spânzurăm!
Asta meriți!
Știi ce, Ortega?
Eu cred că spune adevărul.
Miguel Reyes, de parcă nu știi cum sunt pușcăriașii!
Niciunul nu își recunoaște fapta.
- Toți sunt nevinovați. Niște lichele! - Totuși, îl cred.
Avea privirea sinceră. Și vocea.
Crezi că doar a găsit pistolul?
Ei bine…
Putem afla.
Deci trebuie să-l găsim.
Haide!
Banii tăi. Două sute de mii de pesos.
Numără-i!
Nu e cazul. Am încredere în tine. Și nu de-aia am venit.
Dar de ce?
Nu o să am niciun viitor dacă lucrez pentru unchiul meu.
Dă-mi de lucru!
Ce vrei să faci?
Știi deja. Ce am făcut și zilele trecute.
Chano!
Dă-ți jos tricoul!
Dă-l jos odată!
Nu am microfon, șefu'.
Nici în chiloți. Vezi?
Parcă nu îți plăcea cu ce mă ocup.
Știi cât mi-ar lua să fac 200.000 din dezmembrări de mașini furate?
Mă dezamăgești.
Îți schimbi principiile pentru o sumă mizeră.
Nu e vorba doar de bani. M-am gândit la ce ai spus.
M-am săturat să mă spetesc,
pentru niște bancheri muiști, ca fiica babei,
care fac avere cu banii de pe casele vecinilor noștri.
Te plac. Și vreau să te cred. Dar în afacerea asta nu se intră ușor.
- Arată ce poți! - Nu a fost suficient că am răpit baba?
Te referi la dezastrul ăla?
E un miracol că nu ne-au prins.
Dar știi ce? Mă simt optimist.
În privința ta și a tupeului tău de 200.000 de pesos.
Spune-mi, șefu'! Ce trebuie să fac?
- Alo! - Suntem cu ochii pe tine, javră.
Să nu faci prostii dacă vrei să o mai vezi pe mă-ta!
- Da, domnule. - Așa, javră!
Fii atentă! Dacă vrei să-ți vezi mama, ne dai un milion de dolari cash.
- Ce? Nu am atâția bani. - Nu face pe proasta!
Știm că mama ta e putred de bogată. Deține proprietăți, mașini…
- Nu le pot vinde fără acordul ei. - Un milion de dolari. Nu mai repet.
Nu am atâția bani. Și nici nu pot să fac rost.
Dar să-i dați medicamentele, fiindcă e…
Alo?
Zi, șefu'! Am trecut testul?
Ai crezut că apelul ăsta cretin a fost un test?
Chano!
Să vină Pitbull!
Îl ducem pe Javo la o tură.
Știi cât valorează acest inel?
E marca Tiffany, original.
Mi l-a cumpărat soțul meu din New York când am împlinit 25 de ani de căsnicie.
E al tău dacă dai un telefon.
Bună!
Ce face doamna?
Te-au tratat frumos?
Adu chestiile!
Sunt bine. Mulțumesc!
Dar am nevoie de medicamentele mele.
Bine. Știu că te îngrijorează. Nu-ți face griji!
Hai!
Nu. Ce e asta?
- Nu, te rog. - Liniștește-te! E tratamentul tău.
Și ele nu au milion de dolari, chipurile.
Ce femei nesăbuite, nu?
Voiai un test, Javo?
Hai!
Taie-i un deget!
Hai, frate!
Inelarul!
Savanții de la Harvard spun că nu-l prea folosim.
Bună! Uită-te la poza asta și zi-mi dacă l-ai văzut!
Îl cheamă Lucas.
A fost în San Miguel Teotongo.
E un posibil suspect în uciderea unui polițist.
L-ați văzut?
Nu.
Baba are o boală dubioasă. Nu i se coagulează sângele.
- Dacă îi tai degetul… - Hai odată!
- Eu cred că ți-e frică. - Taci, Pitbull!
De unde știi?
Ne-a zis bunica.
S-a rănit odată. Au dus-o la spital ca să îi oprească sângerarea.
Șefu', eu nu aș risca, dacă aș fi în locul tău.
Ce vrăjeală!
- Minte de îngheață apele. - Dacă nu mă crezi, fă-o tu!
Dacă moare, nu e vina mea. Și îți iei adio de la răscumpărare, șefu'.
O să fie vina ta, Pitbull. Mie o să-mi facă plăcere.
Cine se teme acum? Mai bine îți zicem „Chihuahua”.
Calmează-te, Pitbull! Te-a umilit ca la carte.
Lasă-l!
Încă ceva, Pitbull!
Nu cumva să sari calul!
Nu uita! Cel care decide cine trăiește sau moare… sunt eu.
Plecați!
Bună!
Ce faci? Am crezut că o să dormi până târziu.
Mike!
Vreau să-mi cer scuze.
M-am repezit la tine ca o nebună.
Nu trebuie să-ți ceri scuze.
Eu doar mi-am făcut datoria.
Ar trebui să-ți mulțumesc.
Pentru tot ce ai făcut.
Pot să-ți cer o favoare?
- Ai grijă de el cât fac un duș? - Sigur.
- Nu durează mult. Mersi! - Pentru nimic.
Da, micuțule! Da!
- Gata, gata! Ce e? - Bună!
Mamă! Malena face duș și m-a rugat să am grijă de el.
Bine. Hai să vorbim!
- Am nevoie de o favoare. - Sigur. Te ajut cu orice.
Vreau să știu cine e tatăl copilului.
Acum am lucruri mai importante de făcut.
Și nu e important ca nepotul tău să-și cunoască tatăl?
Ba da. Ai dreptate, mamă. Ascultă!
- Fă-o pentru mine! Află cine e! - Bine, mamă.
E adevărat că baba are o boală de sânge?
Normal că nu, Tigrule. Am furat ideea dintr-o broșură.
Așa! Două sute de mii bani gheață!
Unde e GPS-ul din Audi?
- De ce întrebi? - Trebuie să aflu unde e baba.
Auzi! Vreau să ai mintea limpede!
- Nu-i de nasul nostru! - „Nasul nostru”? Mă duc singur.
Nici vorbă. Tatăl tău m-ar distruge.
Hai, omule!
Uite!
Ce frumusețe!
A fost a unui pui de bogătaș.
- Ce faci, frate? - Idiotul ăsta l-a supărat pe Venegas.
- Pe celebrul Venegas? - Nu știam cine e.
- Futu-i! Trebuie să-l găsesc pe Pitbull. - Calmează-te! Știu cum să te ajut.
MANICHIURĂ… ȘI NU NUMAI
În brațele mamei sale
Puiul adoarme legănat
Începuse să plângă.
Nu-i nimic.
Când Santos era bebe, cu cântecul ăsta îl adormeam.
Vrei să te învăț?
Pe bune, frate.
Hai, pa!
Pe aici arată GPS-ul.
- Sigur? - Da.
Parchez aici atunci.
- Uite mașina lui Pitbull! - Aici?
- Aici o fi? - Nu știu.
- Păi cum? - Mi-au acoperit ochii.
Hai să așteptăm! Poate e aici bătrâna. Ai răbdare, Javo!
- Ce naiba? Hai înapoi! - Mă duc să văd.
- Nu! - Așteaptă aici!
Nu fi idiot! Hai înapoi! Fir-ar…
Da! Așa!
Așa, apucă-mă!
Da!
Urmele de pantofi erau ale lui Santos. Erau de bocanci de polițist.
Celelalte erau ale mamei sale.
Ale Malenei.
- Fix în fața băii? - Da.
Acolo l-a văzut Javo pe Santos când vomita.
Dar ea mi-a zis că nu i-a văzut.
Fir-ar, frate! O suspectezi pe mama lui Santos?
Nici vorbă! Ideea e… că unul dintre ei minte.
Fie Javo, fie Malena. Fie amândoi.
Am o problemă. Una mare.
Te ascult.
Îmi place Malena.
Mult!
- Și de ce e o problemă? - Fiindcă mă gândesc întruna la ea.
La zâmbetul ei.
La mirosul ei.
La cum îi stă părul.
De cât timp? Când ți-ai dat seama că asta simți?
Simt asta de când eram mic.
O vedeam mereu și era foarte…
hotărâtă!
Cum adică?
A prestat servicii de curățenie, a vândut porumb, a făcut piñatas.
A lucrat în fabrică. S-a spetit pentru fiul ei.
Mereu cu capul sus.
E o femeie de pomină.
Bine, dar nu o placi doar fiindcă e fată muncitoare.
Are o siluetă frumoasă.
Și asta îți place, nu?
Da, firește.
Dar nu e totul.
Există multe femei atrăgătoare.
Dar Malena… e deosebită.
Când o văd…
E clar, ești îndrăgostit lulea.
Ar trebui să-i spui. Zi-i că ești nebun după ea!
- Dar e prietena mamei mele. - Și nașa lui Javo. Și ce dacă?
Sunt sigur că Santos…
Dumnezeu să-l odihnească, bineînțeles!
Santos nu s-ar supăra dacă ți-ai încerca norocul.
- Chiar crezi asta, Ortega? - Bineînțeles.
Se apropie banchetul poliției.
Ar trebui să o inviți.
Mi-am luat adio de la casa mea.
O să o dea la licitație.
Santos s-a făcut nazarinean ca să ne ajute Iisus să plătim datoria.
Dar uite…
BANCA REPUBLICII
Bună! Am de plătit o ipotecă.
Semnați aici, vă rog!
O clipă, vă rog.
Te aștept afară.
Javo?
- Dră Sonia! Ce faceți aici? - Aici lucrez.
Bunica mi-a zis de mama dv. Sper că nu e grav bolnavă.
- Se simte mai bine acum. - Mă bucur.
- Ai vorbit cu cineva? Te ajut? - Mulțumesc, dar am rezolvat.
- Asta e tot, nu? - Da.
Mulțumesc!
Sănătate mamei dumneavoastră!
- Ce au vrut bărbații ăia? - Au plătit o ipotecă.
Nu știu cum să te răsplătesc pentru toate. Te poți baza pe mine oricând ai nevoie.
Nu trebuie să-mi mulțumești. A fost plăcerea noastră.
Am făcut-o pentru Santos, care mi-a fost ca un fiu.
Mulțumește-i Tigrului! Și lui Javo, care cine știe ce a făcut,
de l-a făcut pe zgârcitul de Tigru să îi dea atâția bani.
A fost un împrumut, bine? Îl plătesc prin muncă.
Nici vorbă, Javier! Zi-i unchiului tău că achit eu tot, încetul cu încetul!
Ce faci aici?
- Eram în zonă. Voiam să te salut. - Asta da premieră!
Da, păi…
Se mai schimbă lumea.
Ți-e dor?
- De ce anume? - De ieșirile cu fetele.
De bârfe.
De dans.
Sincer, da.
Ai putea și tu să dansezi ca fetele astea.
- Dar copilul va avea nevoie de tată. - Nu are tată.
Heidi, înțelege, te rog…
Mike! Eu nu mă bag în viața ta și în treburile tale!
- Și nici nu te judec. - Dar eu nu am copil mic.
De unde știi? Poate ai, dar nu ai aflat.
Dacă te-a pus mama să faci asta, nu-ți mai pierde timpul!
M-am săturat de șantaj și de presiune!
Mă face să nu vreau să vă spun niciodată.
Hai să ne vedem fiecare de viață! Nu sunt singura care ține secrete.
Și eu vreau să știu.
Dacă nu vrei să spui, o să-ți respect decizia.
Ne vedem acasă?
Ce se întâmplă?
- Unde sunt lucrurile Malenei? - A plecat acasă.
Adică? Nu a fost evacuată?
Nu știu. Plecau când am ajuns eu. Au zis că Malena și-a plătit casa.
Stai! Despre cine vorbești?
- Nu pricep. - Javo a luat împrumut pentru ipotecă.
Totul s-a rezolvat.
Împrumut?
Pe bune, mamă!
- Nicio bancă nu i-ar da bani. - Dar unchiul tău dubios, da.
- Am terminat. - Tare!
- Băieți! - Da, doamnă!
- Bolillo, Taco, vă mulțumesc mult! - Prietenii la nevoie se cunosc.
- Nu știu ce v-a promis Javo, dar… - Lasă! Rezolv eu.
Mulțumesc mult, băieți! Dau o bere în semn de mulțumire.
- Mersi, frate! - Noroc să aveți!
- Pa! - Mersi!
Încă nu îmi vine să cred.
Ieri am crezut că am rămas fără casă.
Azi nu mai știu cui să-i mulțumesc.
Lui Hristos al nostru. Lui Santos, care te-a călăuzit de sus.
- Sau ție, care… - Nu-mi mulțumi!
Ascultă! Poate suntem cam indiscreți.
- Ofelia și mama ta ne cam filează… - Nu-ți face griji!
Nu îmi pasă dacă se află.
Nu mai vreau să mă ascund.
Nu mai pot.
Mersi! Te-ai întrecut pe sine.
Mamă, ce faci? Ce e?
Dra Sonia…
- Am fost dată afară. - Ce? De ce? Cum adică?
Se pare că are probleme cu banii.
- Unde îți sunt lucrurile? - Le iau mai târziu. Da, mai bine așa…
Dar problema…
- Nu am unde să stau. - Bunico, sigur că ai unde să stai.
Eu trebuie să plec, dar simte-te ca acasă! O rezolvăm noi.
Nu-ți face griji! O să fie bine.
Copilul meu! A fost cu mine azi-noapte.
- Unde l-ați dus? - Taci! Nu sunt copii aici.
Dacă mai uzi patul, te bat, ștoarfo!
Pe bune? Nu te enerva, bătrâna e bolnavă!
E o tanti simpatică.
Am ceva ce te-ar înveseli.
Doamnă! Fiul meu a fost răpit. Pot da un telefon, vă rog? Doamnă!
Băieți, eu și fiul meu am fost răpiți.
- Aveți un telefon? - Da.
- Vă dau numărul. - Spuneți!
E 56380002.
Nu se poate!
Băga-mi-aș!
Herminia! Răspunde, te rog! Eu și Fercho am fost răpiți.