Det øyeblikket.
Den vidunderlige følelsen av spenning.
Jeg elsker deg.
Hvorfor går det alltid over?
Hvordan er det med Jakob?
Bra.
Selv når du vet at det er spesielt akkurat der og da,
tar det likevel slutt.
Hvorfor kan vi ikke bli i det øyeblikket?
Den følelsen?
Hvorfor kan det ikke vare evig, slik vi skulle ønske?
Du er ikke kledd.
Pokker. Beklager.
Det går bra.
Takk.
Tror du det varer?
Jeg håper det.
Så jeg deg ved innsjøen tidligere i dag?
Var du sammen med noen?
Nei.
Hvorfor ikke?
Vil du aldri være alene?
Aldri.
Har du lyst til å gå en tur?
Hvor da?
Et annet sted.
Foten din.
Har den alltid vært slik?
Ja.
Gjør det vondt?
Av og til.
Tja,
alle har vel noe.
Jeg hørte at tiden går langsommere i skogen.
Det stemmer ikke.
Ikke?
Hadde vært fint om det stemte.
Det er derfor jeg liker meg her.
Øyeblikket.
Føles som det bare kan...
-...vare. -Vare.
Kan jeg få se den?
Foten din?
Du trenger ikke.
Det...
Det er greit.
Hva ville du gjort?
Hvis den var normal?
Jeg ville løpt.
Du ville sikkert ha vært rask.
Takk.
May!
Er du der?
-Ser henne ikke. -Nei vel.
May!
Sees.
May!
Du må rydde.
Jeg hadde hår akkurat som ditt.
Hvor gammel var du da du giftet deg?
Din alder.
Seriøst?
Det var spennende. Der og da.
Og hva med ham?
Sataniske sexkulter.
Han ble skutt av en sjalu ektemann, men overlevde.
Men døde senere i en skrekkulykke i luftballong.
Du er ikke slik på skolen.
Vanligvis er du veldig stille.
Ja.
Jeg liker ikke å være med folk.
De kan være slemme.
Snakker jeg for mye?
Nei.
Jeg liker det.
Er du fremdeles sammen med Jakob?
Følg meg.
Spør hva han gjør.
Hvorfor det?
-Hei... -Hei.
Hva er det?
Det er den viktigste varmeabsorberende komponenten.
De blir veldig varme.
Derfor er sidearmen nødvendig.
Interessant.
Så må kjølevæsken fylles på igjen.
Og været kan gjøre stor skade på dem.
Og så...
...må tidsbryteren nullstilles.
-Takk for at du forklarte alt det. -Greit.
Ha en fin dag.
-Dere også. -Ha det.
Greit.
Tok du noe?
Hva er den til?
Lå den bare i innsjøen?
Jepp.
-Er den farlig? -Antakelig.
Hvor har du lært dette?
Jeg har alltid vært nysgjerrig på hvordan ting virker.
Så jeg tar ting fra hverandre og setter dem sammen igjen.
Det er litt snålt.
Nei, det er kult.
Kan jeg få se rommet ditt?
Fint.
-Dette... -Ja.
Det er ingenting.
Hva er det?
Jeg kan ikke tegne,
men du er penere enn det.
Vil du høre en sang?
Klart det.
-May! -Mamma!
Gå ut!
Mamma?
Pappa?
Hei.
Beklager.
Kan jeg vise deg noe?
Jeg fant en måte vi kan være sammen på.
Ta på deg dette.
Fikset du det?
Gjør det.
Det er kaldt.
Klar?
Kult, ikke sant?
Hvorfor gjelder det ikke oss?
Er hele byen slik?
Det er bare oss.
Så hva vil du gjøre?
Hva med ham?
Sendt hit fra en annen dimensjon for å studere atferden vår.
Høres riktig ut.
Jeg liker å være alene med deg.
Her?
Kom igjen.
Når får vi en ny sjanse til å gjøre noe slikt?
-Er... -Det går bra.
Er alt i orden?
Jeg glemte å puste.
Dette er som en drøm.
I fremtiden, når du går på denne gata,
kommer du til å tenke på hva vi gjorde her.
Hvor lenge varer dette?
Så lenge vi vil.
Dette øyeblikket
kan vare evig.
Hva synes du?
Fin.
Bare fin?
Fantastisk.
Dette er en solid modell.
Skyter hundre meter i sekundet.
Kult.
Men hvor skal vi ha alt dette?
Jeg har alltid likt tanken på å bo her.
Nå har du sjansen.
Hvordan sier man: "Hva er klokken?"
Hva med: "Jeg elsker deg?"
Det er ikke så enkelt.
Hvorfor ikke?
La meg tenke.
Én gang til.
Ser du?
Enkelt.
Skremmer det deg ikke?
Å drepe hjort?
Nei.
Hva skremmer deg?
Slanger.
Deg?
Å være alene.
Jeg sa jo at jeg ikke liker det.
Hvorfor ikke?
For da er det bare meg,
og jeg er ikke min favorittperson.
Men du er så selvsikker.
Ikke vær redd.
Jeg er her.
Jeg går aldri fra deg.
Lover du?
Jeg lover.
Fortere.
Hva?
Fortere!
Er du våken?
Hvor lang tid har gått?
Slik?
Ja.
En måned?
Lenger.
Når vi skrur den av,
slår du opp med Jakob?
Jeg antar det.
Jeg mener ja.
Ja eller nei?
Jeg sa ja.
Det blir rart
når alt er normalt igjen.
Men vi kan alltids gjøre det når vi vil?
Slik som dette?
Kanskje om natten neste gang.
Ja.
Greit.
Hva er galt?
Er den ødelagt?
Kan du reparere den?
La meg tenke.
Sitter jeg fast her?
Jeg er her også.
Jeg vet det.
Vi trenger en ny en.
Og det fikser saken?
Det bør det.
Hvor får vi tak i en?
Ikke her.
Fant den.
Pent.
Forbudt kjærlighet.
De kommuniserer om når de kan møtes via hemmelige meldinger
under en stein ved fyrtårnet.
Hold kjeft.
Hva?
-Jeg visste ikke... -Bare hold kjeft.
Jeg er lei for det.
Hold kjeft!
Hva driver du med?
Jeg sørger for at de ikke har noe å dekke seg til med.
-Det er teit. -Du trenger ikke å være her.
Kan du bare...
Ingen får se dem.
Så jeg er dum?
Det var ikke det jeg sa.
Jo, det var det.
Jeg visste ikke at det var moren din.
Jeg gjorde ingenting.
May?
-Kan vi bare... -Hva da?
-Hvorfor er du slik? -Hvordan da?
Hurpete.
Ikke kall meg hurpe, din krøpling.
Ethan?
Svar meg.
Kan du se på meg?
Jeg mente ikke å si...
Da du sa du følte at du satt fast her,
gjorde det veldig vondt.
Og...
...jeg ble redd for at du skulle gå fra meg.
Og da jeg så moren min slik...
Jeg er veldig opprørt akkurat nå,
og kan ikke være alene.
Jeg trenger deg.
Kan du snakke til meg?
Vær så snill?
Det øyeblikket,
den vidunderlige følelsen av spenning,
hvorfor går det alltid over?
Selv når du vet at det er spesielt akkurat der og da,
tar det likevel slutt.
Hvorfor?
Hvorfor kan det ikke vare evig, slik vi skulle ønske?
Tenker du på noe?
Kjæreste?
Jeg tror ikke vi blir sammen mye lenger.
Jeg skjønner.
Av og til er ting spesielle fordi de ikke varer.
Hva er det?
Hei.
Hvordan går det med deg?
Og deg?
Jeg...
Hva skjedde?
Du brøt løftet ditt.
Du sa det du sa.
Du. a det du sa.