UR VARSELKLOTET
Det ögonblicket.
Den underbara känslan av spänning.
Jag älskar dig.
Varför går det alltid över?
Hur är det med Jakob?
Bra.
Även fast man vet att det är speciellt där och då
så vet man att det tar slut.
Varför kan vi inte stanna i det ögonblicket?
Den känslan?
Varför kan det inte vara för alltid, som vi önskar att det kunde?
Du är inte påklädd.
Förlåt.
Det är okej.
Tack.
Tror du att det håller?
Jag hoppas det.
Såg jag dig vid sjön tidigare?
Var du med någon?
Nej.
Varför inte?
Vill du aldrig vara ensam?
Aldrig.
Vill du gå en promenad?
Vart?
Någon annanstans.
Din fot.
Har den alltid varit så där?
Ja.
Gör det ont?
Ibland.
Alla har något.
Jag har hört att tiden går långsammare i skogen.
Det är inte sant.
Inte?
Det vore fint om det var så.
Det är därför jag gillar att vara här.
Ögonblicket.
Det känns som om det kan...
-...stanna. -Stanna.
Får jag se?
Din fot?
Du behöver inte.
Nej, det är...
Det är okej.
Vad skulle du göra?
Om den var normal?
Jag skulle springa.
Du skulle säkert vara snabb.
Tack.
May!
Är du där?
-Ingen där. -Okej.
May!
Vi ses.
May!
Du behöver städa.
Jag brukade ha hår som du.
Hur gammal var du när du gifte dig?
Lika gammal som du.
Var du?
Det var spännande då.
Och han då?
Sataniska sexkulter.
Han sköts av en svartsjuk make och överlevde.
Men dog senare i en luftballongolycka.
Du är inte så här i skolan.
Du brukar vara så tyst.
Ja.
Jag gillar inte att vara bland folk.
De kan vara elaka.
Pratar jag för mycket?
Nej.
Jag gillar det.
Är du fortfarande med Jakob?
Följ med mig.
Fråga vad han gör.
Varför det?
-Hej... -Hej.
Vad är det?
De värmeabsorberande komponenterna.
De blir jättevarma.
Det är därför sidoarmen behövs.
Intressant.
Sen behöver kylarvätskan bytas ut.
De är också väldigt väderkänsliga.
Sen har vi...
...timern som behöver startas om.
Tack för redovisningen.
Ha det bra.
-Detsamma. -Hej då.
Okej...
Tog du något?
Vad är den till för?
Kommer den från sjön?
Ja.
-Är det farligt? -Antagligen.
Var har du lärt dig det här?
Jag har alltid varit nyfiken på hur saker fungerar.
Jag monterar isär grejer och sätter ihop dem igen.
Det är rätt udda.
Nej, det är coolt.
Kan jag få se ditt rum?
Fint.
-Det här... -Ja.
Det var inget.
Va?
Jag kan inte rita,
men du är sötare än så.
Vill du höra en låt?
Visst.
-May! -Mamma!
Ut!
Mamma?
Pappa?
Hej.
Förlåt.
Kan jag visa dig nåt?
Jag vet hur vi kan vara tillsammans.
Sätt på dig den här.
Har du lagat den?
Fortsätt.
Den är kall.
Beredd?
Bra, va?
Varför är vi inte...?
Är hela stan så här?
Det är bara vi.
Vad vill du göra?
Han då?
Han är hitskickad från en annan dimension för att undersöka varför vi är som vi är.
Det kan stämma.
Jag gillar att vara ensam med dig.
Här?
Kom.
När får vi en till chans att göra detta?
-Det... -Det är okej.
Är du okej?
Jag glömde andas.
Det är som en dröm.
I framtiden, när du går här,
kommer du att tänka på oss.
Hur länge håller det?
Så länge vi vill.
Detta ögonblick
kan vara för alltid.
Vad tycker du?
Ser bra ut.
Bara bra?
Jättebra.
Det här är en bra modell.
Skjuter 100 meter per sekund.
Coolt.
Var ska vi förvara allt någonstans?
Jag har alltid velat bo här.
Nu har du chansen.
Hur frågar man vad klockan är?
Hur säger man: "Jag älskar dig"?
Det är inte lika lätt.
Varför inte?
Låt mig tänka.
En gång till.
Ser du?
Lätt.
Känns det inte galet
att döda ett rådjur?
Nej.
Finns det något som gör det?
Ormar.
Du?
Ensamhet.
Jag sa ju att jag inte gillar det.
Varför inte?
För då är det bara jag,
och jag är inte min favoritperson.
Men du är så självsäker.
Oroa dig inte.
Jag är här.
Jag kommer aldrig att lämna dig.
Lovar du?
Jag lovar.
Snabbare.
Va?
Snabbare!
Är du vaken?
Hur lång tid har det gått?
Av detta?
Ja.
En månad?
Längre.
När vi slutar,
gör du slut med Jakob då?
Antar det.
Jag menar, ja.
Ja eller nej?
Ja, sa jag ju.
Det kommer kännas konstigt
när allt blir som vanligt igen.
Men vi kan väl göra detta när vi vill?
Det här?
Kanske på natten nästa gång.
Ja.
Okej.
Vad är det?
Är den trasig?
Kan du laga den?
Låt mig tänka.
Är jag fast här?
Jag är också här.
Jag vet.
Vi behöver en ny.
Och då fungerar det?
Det borde det.
Var får vi tag på en ny?
Inte här.
Hittade en.
Fint.
Förbjuden kärlek.
De kommunicerar när de kan träffas, genom hemliga meddelanden
som de lägger under en sten vid fyren.
Tyst.
Va?
-Jag ville inte... -Tyst, bara.
Förlåt...
Tyst!
Vad gör du?
De ska inte ha något att täcka sig med.
-Det är dumt. -Du behöver inte vara här.
Kan du bara...
Det är inte som att nån kommer se dem.
Så, vadå? Är jag dum?
Det sade jag inte.
Jo, det gjorde du.
Jag visste inte att det var din mamma.
Jag har inte gjort nåt.
May?
-Kan vi bara... -Bara, vad?
-Varför är du så här? -Hur då?
En bitch.
Kalla mig inte bitch, din krympling.
Ethan?
Svara.
Kan du se på mig?
Jag menade inte att säga...
När du sa att du kände dig fast här
så blev jag sårad.
Och...
Jag blev rädd att du skulle lämna mig.
Att se min mamma så där...
Jag är upprörd just nu,
och kan inte vara ensam.
Jag behöver dig.
Kan du prata med mig?
Snälla?
Det ögonblicket,
den underbara känslan av spänning.
Varför går det över?
Även fast man vet att det är speciellt där och då,
så går det ändå över.
Varför?
Varför kan det inte vara för alltid, som vi önskar att det kunde?
Vad tänker du på?
Pojkvän?
Vi kommer inte vara tillsammans länge till.
Jag förstår.
Ibland är saker speciella just för att de inte håller.
Vad är det?
Hej.
Hur mår du?
Och du?
Jag...
Vad hände?
Du bröt ditt löfte.
Du sa vad du sa.
Du... vad du sa.