היי. -היי.
את לא בעסקי המוזיקה, נכון?
לא. למה אתה אומר את זה?
כי נראה שאת באמת אוהבת מוזיקה.
אני בעסקי הנדל"ן.
עסקי הנדל"ן?
עסקי הנדל"ן.
ברצינות? -באמת.
באמז? -אתה מצחיק.
עם זי? עם זי מזדיין?
אלוהים.
לעזאזל.
לעזאזל, אלוהים...
זה חזק.
אפשר לעשות את זה כ"פה לאוזן".
מה זה פה לאוזן?
זו מכירה פרטית, למוזמנים בלבד, זה הופך את הקונים לנואשים.
זה מוצא חן בעיניי.
אני אוהב נואש.
ואם הבית של אבא שלך
נמצא בחלק ההררי של פליסיידס,
יכול להיות שהוא שווה הון. -כן.
עשרה מיליון. -הררי מאוד שם.
אז 15 מיליון. -כן.
הררי כל כך. -תמשיכי לעלות.
טרנס-פרנט
- 1 בינואר, 1994 -
לא עוד סודות.
כן, לא עוד סודות.
הבית הזה... -כן.
הקיץ הזה.
החיים החדשים שלנו.
אלה רק את ואני עכשיו. את יודעת את זה?
כן.
זה נעים? -נעים כל כך.
מה אם...
עכשיו, כשזה גלוי, נאבד את הקסם שלנו?
כלומר, מפני שבארב יודעת?
טוב, בבקשה בואי לא נאמר את שמה
כשאת מזיינת אותי.
אני חושבת רק עלייך.
את המותק שלי. -תביאי את הזין.
תביאי את הזין!
טוב, אביא אותו. זה מה שאת רוצה, מותק?
זה מה שאני רוצה. -כן?
מה קורה?
היה על זה קצת צמר מהשטיח.
בסדר. זהו זה.
לעזאזל. -כן... מה? זין.
בארב. -בבקשה, אל תעני.
אלוהים.
מותק, אני מוכרחה.
זה אמון בין שני הורים. אני מוכרחה לענות.
לעזאזל.
היי, בארב. רגע.
מה קורה עם ביאנקה?
מי זו ביאנקה? -לעזאזל.
הוא איננו.
לפני כמה זמן הוא נעלם?
שעתיים. -אימא!
היוגורטים היווניים האלה היו התחנה האחרונה לפני המעבר למתחרים.
אלוהים, מה קורה לנו?
אימא, אולי נצא לחפש אותו? -כן,
אולי כדאי, כי בית הכנסת ישלח רב מאוחר יותר
לבדוק מה שלומי, ואם הם יגלו שהוא נעדר
אהיה נושא השיחה בבית הכנסת,
"הגברת שאיבדה את בעלה".
תצטרכי לחפש בלעדיי
כי אני צריכה לרוץ לתור לרופא.
בסדר. -הייתי מבטלת,
אבל אז אצטרך לחכות שלושה חודשים לתור חדש.
ודברי עם השומר בשער.
הוא תמיד מחזיר את אד כשהוא מוצא אותו משוטט.
מה זאת אומרת, זה קרה בעבר?
תסגרי את המקרר.
אלוהים.
- שנגרי-לה -
יש תופעות לוואי מזה?
נעשית מדוכדכת מזה או משהו?
לא, כבר לא.
רוצה לעזור לי? בואי.
את צוחקת עליי? -את תהיי בסדר.
הנה, קחי את זה. -זה לא ה...
את תהיי בסדר.
בסדר. -תחזיקי את זה.
יש שם צמר גפן. -טוב.
והנה מה שתעשי.
טוב. -ממש שם, לתוך השריר ההוא.
טוב, מוכנה? אחת, שתיים...
שלוש.
וואו.
כן? -זה נהדר.
תודה.
כל הכבוד.
את לוקחת כדור עם זה?
כבר לא. פעם לקחתי את אלה.
אלה הורמונים.
אה, הורמונים תני לי לראות. -כן.
שאני אקח אחד? -שום דבר לא יקרה לך.
זה אסטרוגן, לא הרואין, אחותי.
את בסדר?
השדיים שלי גדלים.
קואין הייתה בהיריון עם ביאנקה כשהתאהבנו,
אז אני חושבת עליה כמו על הבת שלי.
אבל היית עם קואין לפני בארב, אז...
כן, זה הכול משפחה גדולה אחת.
אם כך, כשניפרד,
ביאנקה תתחיל להתקשר אליי?
אנחנו לא ניפרד לעולם.
כי אני לא אצטרף למחתרת השחרור הלסבית שלך.
תסתמי. ביאנקה!
מה נשמע, אימא? -מותק.
היי. -היי.
תיכנסי. זאת שרה.
ביאנקה. -שרה.
היי. -היי.
נעים להכיר אותך.
את יפה כל כך.
היא באמת יפה. -איפה הברכה?
ישר בכיוון ההוא.
היא מקסימה. -אמרתי לך.
היי, סליחה? אוכל לבקש ממך עזרה?
כן, גברתי.
את זו שגירתה את כל האווזים.
כן, לא בכוונה, אבל כן.
בעלה של אימא שלי, אד, נעדר.
יש לו שיער אפור והוא לובש מכנסי דגמ"ח גדולים כאלה.
כן, הוא הולך לאיבוד כל הזמן.
אתה יודע לאן הוא הולך?
יש לו כל מיני מקומות קבועים.
אגיד לך מה.
ניקח קלנועית ואראה לך איפה הוא מסתובב בדרך כלל. בסדר?
אלוהים, זה הסיוט הכי גדול של נפגע מוחין.
הכול נראה בדיוק אותו הדבר.
הוא בטח מבולבל מאוד.
אהיה כן איתך. זה לא קרה בעבר.
אמרת שהוא הולך לאיבוד כל הזמן.
נכון, אבל הוא לא היה ליד מכונות החטיפים
או בספסל שליד הברכה.
והוא תמיד ליד הברווזים, והוא לא היה שם.
הוא אוהב את הברווזים האלה.
הנה מגיע השותף שלי טיפאני.
קיבלתי את ההודעה שלך.
הנדון נראה באחרונה
בחנות "סבן-אילבן" במורד הרחוב, מסתובב ליד מכונות המשקאות,
מכין מה שהחבר'ה מכנים "התאבדות".
התאבדות?
כן, זה פשוט...
משקה בעל כמה טעמים,
קולה, ספרייט, אורנג'דה,
דיאט עם וניל.
"מיסטר פיב", אם יש לך ממש מזל.
ואיפה ה"סבן-אילבן" הזה?
במרינה.
במרינה? יש שם הרבה מים.
את בטוחה שזה היה אד? ראית את אד פסקוביץ'?
אני חוששת שכן, גברתי.
בסדר. -טוב.
בואי נאסוף אותו. תודה, טיפאני.
בהצלחה. בהצלחה. -האיש שלי.
היא אמרה לי שאם אני לא אוהבת את זה, אני יכולה לעזוב.
לכן עזבתי.
אני יודעת שאת רוצה להאשים את הסיינטולוגיה,
אבל את ואני יודעות
שקואין תמיד רצתה
שיעשו רק מה שהיא אומרת.
אלוהים. את יודעת מה אפשר לעשות?
מה? -היא יכולה להיות נערת הקיץ שלנו.
מה זה נערת קיץ?
זה כמו...
סוג של שמרטפית מגניבה יותר מהממוצע.
את לוקחת אותם לקולנוע וכאלה.
הייתה לנו כזאת כשהיינו בגילך.
ריטה.
את אוהבת ילדים? -כן,
כשאני לא מרגישה שהם שופטים אותי.
זה יכול להיות ממש טוב.
לא נצטרך לשלוח את הילדים לקייטנה.
נרשמת כבר למחנה הקיץ?
כתבתי את השיק.
אני לא יודעת אם שלחתי אותו.
אלוהים.
זה יהיה מושלם.
מושלם.
יש עוד מגרש משחקים כאן
וגם גדר קטנה שמובילה
לשטח פתוח שם. -מדהים.
מדהים. -כלומר, זה מהמם.
היי, ילדים. מה קורה?
היי, דוד ג'ושי. -היי, דוד ג'ושי.
היי. -היי.
מי את?
אני נערת הקיץ.
נערת קיץ?
אני כאן לדקה.
שבוע, קיץ, מה שזה לא יהיה.
את מתאכסנת כאן? ישנה כאן?
כן. אני הבת החורגת לשעבר של תמי.
מי אתה?
אני ג'וש. זה הבית שלי.
גרתי כאן.
גדלתי כאן, לפחות. זו כריסטין.
היא מ"סותביס". -היי, כריסטין מ"סותביס".
אז אם אתה אח של שרה... -כן.
זה אומר שאולי תהיה דוד שלי יום אחד.
זה יהיה כיף, לא?
אני צריך לחשוב על זה.
היי, דוד.
אתה רוצה להראות לי בפנים? -כמובן, טוב.
נתראה אחר כך.
שלום לכם.
היי, אחותי, היי.
אני לא שומעת אתכם. שלום לכם.
היי, אחותי, היי. -טוב.
כולם לעבור לתנוחת פלאנק.
יופי, תנוחת פלאנק.
בדיוק.
אנחנו ניהנה עכשיו.
טוב, בלי פציעות היום.
אני מצטערת, נטלתי תרופה הבוקר
ואני קצת מרחפת.
בסדר, אין בעיה. תורידי את הראש.
נישאר בתנוחת ילד לעת עתה.
ראש למטה, ישבן למעלה.
ילדה טובה.
רק תמשיכי להתאמן בבית
ותבני את כוח הליבה.
זה חשוב.
מאז שהתחלתי ליטול פרמרין
יש לי תגובה שונה לגמרי בגוף.
זה חומר קסום.
היא נטלה את הכדור הראשון שלה לפני שעתיים.
את חווה תגובת פלסיבו, מוארה.
מה זה? -קחי אחד.
תחרות "טרנס גוט טאלנט" מתקיימת שוב?
כן, טוב,
הרווחנו כל כך הרבה כסף בשנה שעברה, שהצלחנו לקנות
מכונת קפה חדשה.
מה זה "טרנס גוט טאלנט"? זה נשמע נפלא.
אם יש לך כישרון, זה הזמן להפגין אותו.
כישרון במובן הרחב של המילה. -ייתכן שיש לי כישרון מסוים.
אין לדעת.
נפלא.
ממש מהמם.
כן, הוא דורש כמה עדכונים, אבל הוא נהדר.
מה? עדכונים? על מה את מדברת?
זה בית בעיצוב "באף והנסמן".
טוב, ג'וש, אתה יודע מה? למה לא תאיר את עיניי?
כי נראה ש... -היא מעצבת.
היא עיצבה בתים בשווי מיליוני דולרים
באורלנדו ובווגאס, ג'וש.
כן, יופי טופי.
חבל רק שחובבי שימור בתים מתים לקנות...
סליחה, כריסטין,
בית בדיוק במצב הזה.
כן, מבחינת ערך, אני נוטה להסכים.
תודה. -באמת?
כן, אני מ"סותביס". -את יודעת מה?
למה לא תיקחי את... סליחה, כריסטין?
למטבח, מותק, ותראי לה...
בטח, קדימה. בואי נלך. -היי, תאם?
תבטיחי לי שלא תיגעי בבית
בלי לדבר איתי קודם.
כמובן, אחי. מבטיחה.
נלחץ יד על זה?
אני לא אחיך.
אל תקרא לי תאם.
היי, את עומדת לתת לה להיכנס הנה ולהרוס את המקום?
יש לה רעיונות נהדרים. מה, התכוונת פשוט להביא
את המתווכת הקטנה שלך הנה
ולנסות למכור את הבית מתחת לאף שלנו?
אנחנו מתאכסנים כאן הקיץ. -היא במקרה
מתווכת דירות. אנחנו במערכת יחסים.
אני מצטערת. לא התכוונתי להעליב אותך.
מצאת את המתווכת עם הציצים הכי גדולים
בלוס אנג'לס. כמה נוח.
אגב, הם טבעיים.
קיבלת את הודעות הטקסט האלה מאלי?
כן, התעלמתי מהן כל היום.
רגע.
אד איננו? -כן.
כלומר... היו לו חיים ארוכים, נכון?
תקרא את השאר, אידיוט.
הוא נעדר.
היא שואלת אם נוכל לעזור למצוא אותו.
אה, בסדר. טוב.
זה דפוק. -אז יש לך תכניות?
כן, אני אדם בוגר.
קדימה, בוא נזוז.
אני לא עומד ל...
אני לא נוסעת למשולש המרינה לבד. בסדר?
אתה בא איתי.
טוב, באיזו שעה בדיוק היא איבדה אותו?
אני לא יודעת. היא מסרבת לומר לי.
אני מקבלת את כל המידע מהמאבטחים.
זה מזכיר לי את הפעם שבה החתולה שלנו ברחה.
פפר? -כן.
לעזאזל. זה היה נורא.
ואז הבנו שהיא פשוט עברה לגור עם משפחת וייסבורג.
אולי אד גר עם מישהי אחרת עכשיו.
זה היה משמח את אימא.
אתם יודעים מה? רציתי לעבור לגור עם משפחת וייסבורג אז,
ואני עדיין רוצה את זה.
את בסדר שם?
לא, אני לא בסדר. טוב?
אד נעדר, הוא לא מסוגל לדבר, הוא לא יודע איפה הוא,
ונראה שאף אחד לא שם זין. לכו תחפשו שם.
היא בסדר? מה קורה כאן, לעזאזל?
אלוהים. -זו פשוט אלי.
דפוק שגדלנו בקליפורניה
ואף פעם לא לקחו אותנו לשיט בסירה.
זה מפני שהם פחדו מכל דבר.
כן, האם יהודים חרדים יותר מהאדם הממוצע
או שאני שם לב לזה כי אני מכיר יותר יהודים?
מה לעזאזל אתם עושים שם?
אנחנו רק... אנחנו רק מוודאים
שאד לא מתחבא באחת הסירות האלה.
לא, הוא לא בזאת.
היי, זה "וורהאוס"?
כן.
נשתה בלאדי מרי?
אני אוהבת אותך. אלס?
מה? -אלס?
רוצה לשתות בלאדי מרי?
אתם סוציופתים.
אתם מבינים את זה, נכון? -בחייך.
היי. אני רקל פיין.
תראי אותך. רב אישה.
תיכנסי! -תודה.
את מושכת מדי, לרב אישה.
תודה.
שמעתי על מצבו הבריאותי של אד.
רציתי לבקר אותו. מה שלומו?
תני לי לתת לך מי ויטמינים.
מכרו אותם במבצע במרכול.
לא, תודה. -את בטוחה?
זה סוג של גזוז בריא.
לא אכפת לך אם אשתה, נכון? -בבקשה.
מי אני שאעמוד בין חברת קהילה לבין הוויטמינים שלה?
ולא משנה מה הטעם.
שווה? -טעים מאוד.
יופי.
אז... -רקל...
כן? -את נשואה?
אני נשואה לעבודה שלי כרגע.
כנראה עדיף כך,
אם כי ג'ושי שלי לא נשוי.
אולי תיפגשו. הוא מהמם. ממש מהמם.
בת כמה את?
אז... את חושבת שאד היה רוצה ביקור קצר?
אולי אקריא לו.
אלה ספרי יהדות? -כן.
חמים מהדפוס מלפני 2,500 שנה.
לא, הוא לא יאהב אותם.
הוא אוהב את דין קונץ.
יש לך ספרים שלו?
זה בסדר? -כן, נהדר. תודה.
אפשר לקבל שני בלאדי מרי מיד?
כמובן.
איפה היא, לעזאזל?
אני אזמין תפוח אדמה אפוי.
חבר'ה, זה המקום הכי עצוב שהייתי בו.
אולי תשבי ותזמיני אוכל?
לא, אני לא רוצה לשבת.
מה אתם עושים?
אלי, רק נאכל משהו
ואז נמשיך לחפש אותו.
אלוהים.
המכל הזה של הלובסטרים שרק מחכים למותם...
זה המקום האחרון שהם יראו? את המקום הזה?
תראו את המקום הזה. מישהו עיצב אותו.
זה מיטב המאמצים של מישהו.
על זה הוא בזבז
דם, יזע ודמעות. -זה מקסים.
והגברת ההיא עם העוף פיקטה שלה...
היא שומרת חצי מהארוחה לאחר כך
כדי להביא את זה הביתה ולאכול עם הלחם והחמאה.
מה רע בזה?
כדי לצפות ב"דייטליין"... -מה הבעיה?
עם שולחן מתקפל... -בסדר.
ונעלי הבית הפלומתיות שלה. -בסדר.
בסדר. -לא, זה לא בסדר.
וברכת הקרפיונים המגעילה
עם הדגים הקטנים המנופחים... זה עצוב כל כך.
והתינוק המת שלך... -מה?
אני מצטער.
-מה? איזה תינוק מת?
החברה שלי לשעבר עשתה הפלה.
למה לא מספרים לי שום דבר?
התכוונתי לספר לך. לא ראיתי אותך.
אתם יודעים שאימא ואבא הביאו את כולנו
לפני שהיו בני גילי?
את מתארת לך?
לפני שהיו בני גילי.
אלוהים, הם בטח היו מבועתים.
היא לא ידעה מה לעשות איתנו.
ורופאים באותם ימים אמרו לנשים לא להניק.
היינו אומללים,
בוכים וחולים
כי אכלנו את התחליף הדוחה. היו לה ציצים.
הם היו מונחים להם שם, גדולים ודולפים,
אבל היא לא ידעה מה לעשות בהם
כי אמרו לה שלא בסדר להשתמש בהם.
ועם מי היא תדבר?
טוב, אני כבר לא רעבה.
לא עם אבא.
אלוהים, לא עם אבא.
אלוהים.
את מדאיגה אותי.
אני מוכרחה לספר לו.
לא, אלי! -כן. זה מטורף.
לספר לי מה? -אנחנו לא יכולות לספר את זה.
לספר לי מה?
את מפחידה אותי עד מוות עכשיו.
אני אוהבת אותך מאוד. -מה?
אבא הוא אישה,
חושב שהוא אישה,
רוצה להיות אישה,
משהו כזה.
הוא טרנסג'נדר.
זה לא מצחיק, ג'וש.
רגע, אתן רציניות.
כן, אנחנו רציניות.
מה שלומכם כאן? אפשר להביא לכם עוד משהו?
כן. -כן, אפשר עוד בלאדי מרי?
גם לי. -גם לי.
שלושה? בסדר.
עזבת אותם? -כן.
איך מאבדים... -השארת את הביצים שלך בתאילנד?
איבדתי אותן בבנגקוק. -זה לא שיר?
"השארתי את הביצים שלי..."
תקשיבו, אם כבר דיברתם על זה,
נשבר לי לשיר "הפי טוק".
אפשר לומר לך את זה?
מ"דרום פסיפיק"? -זה מ"דרום פסיפיק".
אני מכירה את "דרום פסיפיק". -באמת?
ראיתי את אזיו פינזה.
אני לא יודעת מה זה אומר, אבל זה מה שאני עומדת לומר,
יש לי יותר מדי מתרוממים נזקקים לאסוף בלילה ההוא.
אני איחשב מתרומם נזקק
אם אבקש להשתתף בזה? -כן.
איתך? -כן.
נשיר דואט.
זה יהיה קטלני. -לא.
אנחנו...
בחייך.
בבקשה? -תשירי דואט איתה.
לא. -בחייך.
בסדר, אחשוב על זה... לא.
היי, אחותי.
אני חושבת שהאיש בחליפה
ממש מתעניין בך.
לא, אחותי, זה לא הטיפוס שלי.
הוא מרובע מדי.
זה קורה לך כל הזמן, נכון?
כי את יפה כל כך. -תודה.
אני שמחה שמישהו מסתכל
אחרי כל העבודה שאני משקיעה במראה הזה.
טיפלת בהורמונים? זה בסדר לשאול?
כן, את יודעת.
הם השלב הראשון, בעצם.
את לומדת להתמודד עם השינויים במצב הרוח
כדי שהעור ייראה טוב.
כן. -נכון?
כמו חמאה.
העור שלך הוא כמו חמאה. -חמאת שיאה.
נחמד. -חמאת שיאה.
הדבר היחיד ששנאתי בהורמונים
היה העלייה במשקל, העלייה במשקל והעלייה במשקל.
אלוהים,
התנפחתי כמו קרצייה.
אחותי, האיש ההוא עדיין בוהה בך.
שיאה, האיש ליד הבר. הוא עדיין בוהה בך.
אלוהים, לא. בבקשה אל תעודדי אותו.
תפסיקי להסתכל בו. -בסדר, אני מצטערת.
לעזאזל.
מה קרה? -אני מכירה אותו.
שלום, גבירותיי. -שלום.
יש לך עיניים מהממות.
כמו של ליז טיילור. -טוב, תודה.
מה שמך? -דאווינה.
אה, התכוונת אליה.
שלום. -שלום.
ואיך קוראים לך? -שיאה.
שלום, שיאה. -נעים מאוד.
היי, גאר.
אלוהים אדירים. מורטי?
עבר הרבה זמן מאז מגרשי הסקווש.
אני מניח.
מה כל זה?
זה...
יש שקוראים לזה מחרוזת.
זה... אני מניחה שקוראים לזה כסות.
אלה טבעות. -זה לק לציפורניים?
מה שלום הלן?
הלן? -הלן.
היא עשתה קיצור קיבה. היא מרגישה מצוין. הרבה יותר מאושרת.
יופי.
אלוהים, תעזור לי כאן, מורטי.
אני מת...
אני מצטער. -טוב, גארי...
אני צריך דקה לעכל את זה.
לאט לאט.
המשפחות שלנו נפשו במונטסיטו יחד.
כן. נכון. מונטסיטו.
זו הייתה תקופה יפה. -נכון.
אתה לא כועס עליי?
כלל לא.
כן, טוב...
ביי, גאר. -ביי.
אלוהים, ג'וש, כמה בלאדי מרי שתית?
אז רגע, זה אומר שהוא הומו?
לא. הוא עדיין אוהב נשים.
בעצם זה הופך אותו ללסבית.
לעזאזל.
תני לי לומר לך משהו, רקל.
את לא נהיית צעירה יותר.
ואז תהיי רבה זקנה
בלי ילדים. אני אומרת לך.
ואז תהיה לך דלקת מפרקים כמו שלי יש.
היי, אימא. -אלוהים, תראי!
תראי, כולם כאן.
שלושתכם. -אימא, הוא חזר?
לא. -הלכנו ל"וורהאוס".
הלכתם ל"וורהאוס".
לא אמרתם לי שאתם הולכים לשם.
קנית לי משהו. מה קנית לי?
אני לא מגלה. -הילדים שלי אוהבים אותי.
הבת שלי אוהבת אותי.
אלוהים. תנשקי אותי.
אני היחידה שזכרה.
היי. -היי.
האנשים האלה יודעים להכין כריכים.
אימא, ג'וש צריך לשכב. הוא שתה יותר מדי.
בחייך, אני יכול להתמודד עם ארבעה בלאדי מרי.
אימא, איך הייתה הפגישה עם הרופא?
ג'ושי, זו הרבה.
הרבה רקל, זה ג'וש שסיפרתי לך עליו.
הוא רווק ומהמם.
כן, שמעת את זה?
כן, הרבה פעמים. -הוא לא מהמם?
הבחור המושלם. -היא מסכימה?
אנחנו עושים את זה? היי, רגע.
אימא יודעת על אבא?
אתה יודע מה? אולי ניתן לרבה ללכת?
לא...
היא צריכה להישאר כי אנחנו צריכים אותך מאוד
כי משהו קרה בארוחת הצהריים, משהו נחשף, אימא,
ואני לא יודע אם את יודעת על זה.
יודעת מה?
חבר'ה, אד נעדר כל היום.
סליחה, אד נעדר? -כן. צריך להתקשר למישהו.
בנוגע לאד. -אני חושבת שאם אד נעדר,
כדאי שמישהו יתקשר למשטרה.
תודה, כן. אני אתקשר.
רגע, נגד מי?
אנחנו לא מזמינים משטרה נגד אף אחד, שרה.
אד נעדר. אנחנו מתקשרים לברר אם מצאו אותו.
טוב.
איפה לעזאזל הטלפון? -אני מנסה לומר
שאבא הוא טרנסווסטיט מזדיין. -זו לא המילה, בסדר?
הוא טרנסג'נדר.
אה, זה. ברור שאני יודעת את זה. אתם חושבים שאני מטומטמת?
אלוהים. -את יודעת?
איפה הטלפון, לעזאזל? -ידעת?
זה הקטע שלו, זו השריטה הפרטית שלו.
לכל אחד יש אחת.
ואת יכולה לאשר את זה, נכון, הרבה? לכל אחד יש שריטה.
אני מניחה שלכולם יש שריטה אחת או שתיים.
תודה! -לא.
לא. הוא עושה את זה כל הזמן.
הוא עושה את זה בפומבי.
שלום, אני מבקשת לדווח על נעדר.
אז הוא מסתובב בחוץ בבגדי אישה?
כן.
אימא, בן כמה אד?
שבעים ואחת. רגע, זה לא נכון.
הוא... בן שבעים וארבע.
הן הלכו איתו לבוורלי סנטר כשהיה לבוש ככה, אימא.
אף אחד לא הולך לבוורלי סנטר.
יש לו סימני היכר?
יש לו מה? סימני היכר?
זו שאלה מטופשת.
לכל אחד יש סימני היכר. -נכון, הרבה?
אני מניחה שלכל אחד יש אחד או שניים, למשל נמשים או כתמי לידה.
מהם סימני ההיכר של אד, אימא?
אלוהים. כל כך ברור עכשיו למה אבא לא היה בסביבה.
כי הוא היה עסוק משחקי "קוקו" עם תינוקות.
אבל מה איתך, אימא? מה התירוץ שלך?
עשית משהו סודי
בזמן ששילמת לריטה כדי שתסיח את דעתי בציצים שלה?
למה אתה משפיל אותי ככה?
סתום את הפה כבר. -אני אתן לכם
מרחב ופרטיות. -בבקשה, תישארי.
אני אחזור. -חכי.
חכי... בבקשה.
אני מצטער.
את מוכנה לעזור לנו?
בבקשה. -טוב, אני יכולה...
אני אנסה.
תודה.
הוא חזר. .