О, ось це якраз мій типаж.
У тебе всі твій типаж.
- Привіт. - Салют.
Може, приєднаєшся до нас?
- Вітаю. - Як тебе звати, любчику?
Джош.
Схоже, він не з наших.
- Салют. - Привіт.
- Привіт, тату. - Привіт.
- Заходь. - Дякую.
Як ти?
Дякую. Заходь.
Не так добре, як хотілось би.
Що таке?
З роботою проблеми.
- Тут так затишно. - Дякую.
То що там на роботі?
У мене її більше немає.
Чому? Що сталося?
Конфлікт інтересів.
- Ну, це не кінець світу. - Ні, але...
- Час іти своєю дорогою. - Ага.
Треба з зони комфорту виходити.
Мені варто...
Думаю, час створити власний лейбл.
Я подумав,
якщо ми незабаром продамо будинок,
то могли б використати частину виручених фінансів
на заснування мого нового лейблу звукозапису.
Зрозуміло. Дай-но подумати.
Якщо зробити так,
нам точно не можна казати про це твоїм сестрам.
Звісно. Так.
Я думаю, це досить реально.
І...
Дівчата розповіли тобі про
зміни моєї особистості?
Ага.
Так, але якщо чесно,
вони розповіли про це так,
ніби ти дефілюєш у платті центром міста.
А ти виглядаєш абсолютно нормально, крім, хіба що,
волосся, яке стало трохи довшим.
А, це... Накладні пасма.
Ти знаєш, вони...
- Досить прикольні? - Ага.
- Збільшують загальну довжину. - Я не проти.
Як ти до цього ставишся?
Може, щось хочеш сказати?
Я тебе розумію.
- Справді? - Ага.
Можеш казати, що думаєш. Питати будь-що.
Що б не робили за закритими дверима...
А, закритими дверима.
Це їхня особиста справа, чи не так?
А де тут у тебе туалет?
Там, далі, крізь спальню.
ОЧЕВИДНЕ
1 СІЧНЯ 1994
Я думаю, у тата їде дах.
Подивився в інтернеті його симптоми.
Зміна особистості — перша ознака деменції.
Це не деменція.
Він хоче бути в центрі уваги, розумієш?
Як на треті іменини Зака
він вдягнувся пасічником?
Я померла від сміху.
Це було не смішно.
- Це було недоречно. - Боже.
Ви думаєте, він усе це серйозно.
- Він серйозно. - Точно.
Але як це розуміти?
Виходить, усе, що він робив
і казав до цього, було грою?
Тобто, він увесь час прикидався?
Ні.
Нам всім треба почати все спочатку.
Саме тому я повертаюсь до школи.
Сід розповіла про програму SMC,
вона ідеально мені підходить.
- Почалося. - Закидони.
- Почалось що? - О, так.
Вступить. Накупить книжок.
Тато оплатить реєстраційний внесок?
Потім їй знадобиться новий гардероб.
Тато купить шкільні туфлі.
Шкільні туфлі.
Тато їй нового одягу накупить.
Коли тато купить їй багатого хлопця?
Хлопця!
- Хлопця! - Ти знову молочку їси.
Поглянь, як вони граються.
Ми зробили надзвичайно гарних дітей.
Справді.
Щасливої хтивої неділі тобі.
Одна склянка односолодового віскі...
Маю до тебе прохання.
Спробуємо щось нове?
Заради бога, тільки не це
ерекційне кільце знову.
Ні, ніякого кільця, я не про це.
Я читаю статтю в «Есквайрі».
- Добре, і що там? - І там хлопці...
Слухай.
Я слухаю. Слухаю. Кажи вже.
Надягають білизну своїх дружин...
Так. А далі?
Що? Гаразд.
Я тут. Я слухаю.
Я слухаю. Я дивлюся на тебе.
Вони надягають білизну власних дружин,
і раптом у них все стає, ніби їм
18, розумієш? Ти мене розумієш?
- Розумію. - Це чудово.
- Чудово.
У тебе є якісь трусики, які я міг би носити?
Я мабуть, трохи розтягну їх, але...
«Лос Альтос» ГОТЕЛЬ
Це курс жіночих та ґендерних студій.
Я така схвильована.
Відчуваю, що я нарешті...
Усі ці роки я була допитливою й охочою до знань,
але не знала, куди це все подіти.
А тепер у мене є мета, я бачу свій вектор,
у мене є шлях і структура.
Думаю, це буде супер.
Я повністю згодна. Це прекрасно.
І це завдяки тобі, тож дякую тобі.
- Справді? Цій пенсіонерці? - Так.
Усе тому, що я видатна науковиця й академік?
Ну...
- Та скажи «так». - Так.
Я пишаюсь тобою.
Завжди казав, що в тебе величезний мозок.
Ви дуже начитана, юна панянко.
Це дуже добре.
- Неймовірний інтелект. - Ну,
не знаю, як щодо книжок.
Це пов'язано з гендером...
І я таки в захваті від цієї теми...
А я таки в захваті від тебе.
- Дякую. - Справді.
Ти знаєш, я постійно бачила себе
в тому, яка ти була, коли ти...
Була молодою, коли ти дорослішала
й хотіла розібратись із своєю ґендерною плутаниною.
Що ти маєш на увазі?
Знаєш, ти була такою пацанкою.
Ну знаєш, ні туди, ні сюди.
Як то кажуть, яблуко від яблуні.
Ну тоді як,
я дзвоню Говарду, чи що?
- Ти про гроші? - Ну так.
Бо треба зареєструватись і все таке,
уже завтра, мабуть.
- Ти знаєш... - Не сім...
Тоді будь ласка, не кажи
нічого Джошу й Сарі, добре?
- А то буде нечесно. - Добре.
- Без проблем. - Дзвони Говарду.
- Супер. - Люба?
Ти знаєш, що я беру участь у «Транссексуали мають талант»?
Ти казала, що перевіриш свій графік.
Ага.
Ти прийдеш?
Сьогодні приїде дідусь.
Клас!
І він тепер вдягається як жінка.
Але він досі чоловік, правда?
Взагалі, ні. Він...
Він справді тепер дівчина.
Добре, візьмемо ведмедика.
Як ми знаємо, це він чи вона?
У нього є вагіна?
Не знаю. Ти бачиш її? Ми не знаємо.
Я не бачу. Не бачу нічого. Лише хутро.
То як ми дізнаємось?
Не знаю.
Я не в курсі, чи є в нього пеніс...
Чаклуни можуть перетворюватися. А дідусь — чаклун?
Так. Ага.
Він... Вона чаклунка.
Не треба ухилятись, просто...
Гаразд, чаклунство тут ні до чого.
- Насправді, будь-хто на це здатний. - Ну,
це не так уже й просто.
Це дуже складно, розумієте? Це...
Не можна постійно бути то одним, то іншим...
То дідусь прийде з новою зачіскою?
Так, мабуть.
Напевно, так і буде.
Чоловіки були налякані, бо жінки втрачали кров і при цьому не помирали.
З цього й почалася наша історія.
Хоробрість і шлях героя
була єдиним способом подолати цей страх.
Чому вона не помирає, стікаючи кров'ю?
Потім почали брати мазок з шийки матки.
Потім з'явились перші теорії.
Як казала Одрі Лорд про ці теорії,
це як штурмувати замок сюзерена
його ж зброєю.
Який стосунок має теорія до штурму замку?
Одного разу моя подруга Белл Гукс сказала…
Не хочу хвалитися, та ми справді друзі...
- Сказала... - Точно вихваляється.
«Ми з Одрі Лорді любимо проводити час.
Ми гуляли разом. І навіть їздили на Фаєр-Айленд».
Нікуди ви не їздили.
Ніхто б не поїхав... Вона б точно.
«Ми тусили у Франції з Елен Сіксу».
Ні, не тусили.
Вона просто вигадує це.
І я сказала «ні».
Я сказала... Що це відчувається інакше.
Звучить воно саме так, але відчувається не так.
Почуття — це так по-жіночому.
Повірити не можу, що у вас був секс.
Не просто секс. Ми ще й жили разом.
Досить довго, правда?
Пів року.
Чоловіча стать наполягає
на своєму за допомогою знаків оклику,
які по суті є початковою стадією зґвалтування.
Речення із знаками оклику в кінці так і кажуть:
«Годі теревенити, жінко».
Тебе колись ґвалтували знаком оклику?
Це було групове зґвалтування.
Знаком питання, знаком оклику й крапкою з комою.
Жесть.
- Ага. - Шкода, що в ЗМІ не було.
Ви коментуєте, чи щось незрозуміло?
Просто продовжуємо вашу думку.
Сід, привіт.
Рада тебе бачити.
- Як справи? - Чудово. Дякую.
Пізніше поговоримо.
Ого, це ж Сідні Фельдман.
- Привіт. - Рада бачити.
Я тебе теж. Це моя подружка Алі.
Обожнюю ваш ТЕД-ток про культуру ґвалтування й грудне вигодовування.
Дякую, що дозволили слухати лекції.
Слухати — так по-феміністськи.
- Це правда. - Так.
Це і не по-нефеміністськи. Секунду.
Дейле, у мене є ще одна для тебе.
Ага.
Чому Пол Баньян викладає курс жіночих студій?
Бо він транссексуал, довбня ти. Він транс.
- Що? - Ага.
Хочеш познайомитися?
Ні.
Залишиш мене тут саму?
Привіт,
просто хотіла сказати,
що у вас класна сорочка.
Дякую. Мені приємно.
Фланелева.
Фланель. Дуже практичний матеріал.
Ношу щодня, не знімаючи.
- Розумію. - Ага.
У ній можна робити що завгодно,
- розумієш? - Звичайно.
Я їм у ній.
- Сплю в ній. - Дрова рубаю в ній.
У фланелевій сорочці можна робити так багато всього.
Камінґ-аут у 68 років?
Відважний у тебе батько.
Так, «відважний» найкраще це описує.
Двічі намагався відкритися своїм батькам.
Під час першої спроби я зізнався, що мені подобаються дівчата.
Наступного разу під час розмови з ними
я сказав, що я завжди був хлопцем.
Мама досі кличе мене Меґан.
Меґан? Що?
Ти не схожий на Меґан. Взагалі.
У мене стільки питань.
Боюся, що звучатиму образливо.
Здогадуюся, яке питання буде першим.
Одразу скажу — так, я чоловік, і в мене вагіна.
Очманіти.
Тобто, це неймовірно.
Можна сказати, ти сприймаєш світ обома ґендерами водночас.
- Це круто. - Так.
Ти ніби досягнув
- ґендерного просвітлення. - Ти
не повіриш, про що розмовляють чоловіки,
коли жінок немає поруч.
- Я подвійний агент. - Йой.
- Я не знаю, але хочу знати. - Не хочеш,
- чесно. - Де ти живеш?
Можна мені прийти? Можна мені
тиждень поспостерігати за тобою?
Гаразд, я... Я трохи збентежений.
Я хотів би прояснити дещо.
Ти... Ти ж лесбійка, га?
Ні, я не лесбійка.
Боже! Ти думав, що говориш з занудною лесбійкою?
- Вибач. - Ну так...
У тебе просто такий вайб, розумієш?
Ні. Тобто, у плані політичних поглядів я лесбійка.
Я в усьому бачу чоловічу вищість.
Безумовно, я була б рада бути лесбійкою,
але ні.
Я таки більше по мужиках, розумієш?
Маскулінних брутальних мужицьких мужиках.
- Мужицьких. - Так.
- Брутальних. - Ага.
- Так. - Ті, що брутальніші.
- Любиш мужніх... - Точно.
Так. А ти?
- Ти теж по... - Мужиках? Ні.
- Ні. - Ні-ні.
- Я більше по жінках. - Ага.
Зазвичай мені подобаються
дуже жіночні жінки, знаєш, такі, що
постійно нафарбовані, з помадою й
- на підборах... - О, звісно.
Я б сказав, максимально жіночні.
Не просто жіночні, наджіночні.
- Розумієш, про що я. - Точно.
Круто.
Так, пішли.
Гаразд. То як ти?
Просто розслабся. Дихай.
У голові паморочиться.
Поводься невимушено.
Гаразд. Я що, виглядаю вимушено?
- Вітаю. - Ти супер.
Не знаєте, де машина для виготовлення льоду?
Так, прямо коридором.
- Дякую. - Гаразд. Дякую.
Дякую, пане.
Я не можу в них бігати!
Ти злюка!
Літній табір для трансвеститів.
Це, напевно, найщасливіші дівчата у світі.
Так. О боже...
Конкурс краси.
Манікюр, вечірка.
Лекція з маскування бороди.
Танцювальний вечір.
Господи. Звучить дуже весело.
Нам треба туди.
У жодному разі.
- Я не можу. - Ми...
Я б залюбки, але…
- Не зможу. - Зможеш.
Мені тяжко було сюди прийти.
Я не можу.
- Крок уперед. - Цілі вихідні?
Зможеш і на вихідні.
Як?
Просто скажи... Я скажу... Я скажу Шеллі, що
їду на конференцію, і поїду...
У бухгалтерів немає конференцій. Припини.
Я не можу!
Ваші два салати Цезар.
Насолоджуйтесь, пані.
«Насолоджуйтесь, пані».
- О боже. - Коли то буде?
- Восени. - Га?
Так... Ось, тут. Двадцять третього жовтня.
Чорт.
Що?
У моєї дочки довбана бат-міцва.
Чорт забирай.
трансвестити
Відео-трансляція Наживо
ЛОТОС ГОВОРИ ЗІ МНОЮ ОНЛАЙН!
Привіт, красунчику. Як ти?
- Привіт. - Привабливий пушок.
Дякую.
Скільки в тебе?
Не... Я не знаю. Я...
Я хотів поставити кілька запитань.
- А ти дивний, любий. - Я серйозно, серйозне
- питання. - Ось тобі питання.
Хочеш мене прямо в цю дупку?
Ні.
- Пограємося? - Ні! Стоп!
Я не хочу...
Я хотів спитати, коли ти перший раз зрозуміла, що
- ти транс. Ти транссексуал, так? - Так, люба.
Я справжня жінка.
І я доведу це своїм членом.
Ти любиш носити жіночий одяг?
- Ні! - Хочеш, щоб я тебе трахнула?
Я могла б...
Привіт!
- Як ти? - Привіт!
Заходь. Давай я все тобі покажу.
- Круто. - Так.
Тут дуже мило.
- Дуже гарно. - І це тільки початок.
- Я в захваті. - Сподіваюся,
ти не проти невеличких змін.
Дякую за пляшку вина.
Повірити не можу, що ти переїхав.
Ти б не захотіла жити в Пелісейдс.
Вони... Хіба що з ціпком за тобою не ганяються.
Вони тільки нещодавно почали євреїв приймати.
Так затишно.
Ти залишила книжки.
Так. Ні, я обожнюю книжки.
- Я теж. - Як елемент інтер'єру.
Який величезний телевізор.
Поглянь на цей екран.
- Так. - Це супер.
- Теммі привезла. - Супер.
Вибач, тату. Ми просто...
Він ідеально підходить для дітей.
Так, влаштуємо кіно-вечір! Буде круто.
Важко прийняти те, що ти сам не змінював.
- Ні, гарно, правда. - Дякую.
- Дідусю! - О, ні.
Почекайте хвилинку.
О, ні.
І діти тут.
Тату, це Б'янка.
Падчерка Теммі.
- Привіт. - Салют.
Ти така гарна.
- Вона красуня. - Мама сказала, що ти чаклунка.
Я чаклунка.
Я не говорила саме «чаклунка». Я хотіла
- пояснити ситуацію... - Пояснити?
- Нічого. - Я розумію.
Хтось хоче випити?
- Так. - Я зараз організую.
- Що ти будеш? - Клас.
Що завгодно, якщо додасте туди алкоголь.
- І... - Водку-тонік.
- Арнольд Палмер. - Гаразд.
Якщо дивитись на карту,
то обітована земля насправді розташована недалеко
від місця, де жив Мойсей.
Це буде десь як відстань між
нами та Мексикою.
Гаразд? Не так і далеко.
Але сорок років?
Ні.
Ласкаво просимо.
Стільки часу знадобилось Богові,
щоб зробити поневолених рабів вільними людьми.
Те покоління мало померти.
Жоден з того покоління не вижив.
Лише ті, хто народився вільним,
ті, хто народився посеред пустелі,
змогли побачити землю обітовану.
Тепер, коли сонце зайшло,
діє правило мобільних телефонів.
Це так гарно.
- Дуже дякую. - Добре.
- Я й не знала, що ви це все зробили. - Ми з Теммі
хотіли облаштувати місце для релаксу в п'ятницю,
щоб вечеряти й знімати напругу.
Це було в «Дуже просто».
- Справді? - А що це таке?
- Усвідомленість... Про свідоме життя. - Мінімалізм...
- Це прекрасно. - Супер.
А чому б нам не запалити свічки?
І, мато, честь тобі?
- Справді? - Так.
Може, треба допомогти?
- Ні, не треба. - Вибач.
Це традиція, що тільки мати сімейства
має запалювати свічки.
Гаразд. Це тільки для обраних.
Ага.
Гаразд, поїхали.
Я запалюю? Я...
Так, воно горить,
але не свічка, а палець.
І ще, ти співаєш «Хануку».
- Начебто. - Спробуй...
Я думаю, що мелодія не та.
А ти точно впевнена,
що ти обрана? Бо...
- Напівобрана. - Гаразд.
Ми всі обрані одного разу.
- Одного разу. - Ага.
Щасливого шабату.
- Цьом-цьом. Люблю тебе. - Це класно.
Джоше Пфеферман, що ти тут...
робиш, ще й у костюмі?
Я просто хотів, щоб...
ти знала, що я не постійно такий
- скажений пияка... - О, так.
І хотів глянути, що ти тут робиш.
Тяжкий день для вашої родини.
- Так. - Рада, що з Едом усе гаразд.
Усе гаразд. Він у нормі.
Мама, певно, божеволіє від того, що ти тут.
О, ні. Вона не в курсі.
А ти їй не скажеш, бо вона буде надто за це переживати.
- Так. - Соромно зізнатись, але
це моя така перша служба в шабат.
- А втричі швидше? - Так.
Ми намагаємось організувати кімнату для громади внизу.
- Круто. - А це
старенька вузенька міква.
Хочемо зібрати гроші на її ремонт.
Здається, раніше такі штуки
були для важливих подій у житті.
Можна мені зайти туди?
Круто?
Можна мені барабани?
У цю неділю
о восьмій вечора, так?
Ми з Давіною співаємо дуетом
в ЛҐБТ-центрі
на «Транси мають талант».
Дуетом. Ти співатимеш?
А ти про що подумала?
- Ми співаємо. - На шоу...
- Вона молодець. - Хіба?
Розкішний тембр.
- Я наче добре співаю. - Справді?
Я досі погано знаю текст.
Але це я. Отак я дивлюсь
на твої губи, коли я співаю.
Це трохи лякає, але мені буде
приємно вас бачити.
Алі прийде. А ви?
Так? Так? Так?
- Я прийду. - Супер.
Візьмеш з собою Джоші? Бо йому дуже ніяково
з усім цим, і це все його бентежить...
Я хочу бачити всю
свою трійцю поруч із собою.
Гаразд, тату.
Обіцяю. Я його приведу.
То ти ніколи не була одружена.
І дітей у тебе не було.
Ні.
Точніше...
Я була... близька до цього.
- Справді? - Поки не стало
зрозуміло, що я змарнувала, можливо, останні кращі роки свого життя
не на ту людину.
О, ні.
- Ні. - Можливо. Так.
Останні кращі роки?
- Поглянь на себе. - Ні...
У тебе ще все попереду.
Це все...
Усі кажуть, що життя коротке, але ні.
- А ти... - Я не про це, я жінка, у мене
- яйцеклітини вмирають. - А, так.
Я не знав, що ти мала на увазі.
Вибач. Мала точніше висловитися.
Так. Я зрозумів.
Тож, тепер у мене просто
крихкі недолугі яйцеклітини старої бабці.
Просто... Це як...
У тебе точно міцні яйцеклітини. Не вигадуй.
Ти, мабуть, це всім жінкам говориш.
- Хто це? - Хто прийшов?
Привіт. Привіт, привіт.
- Гаразд. - Здоров.
- Готові? - Домовлялись на 20.00.
Можу показати смс, де написано 19.00.
Ніяких телефонів у шабат. Вибач.
Це Б'янка. Прийомна дочка Теммі.
Прекрасно.
Це Давіна.
- Привіт. - Салют.
- Теммі ти знаєш. - Привіт, Теммі.
Шабат шалом.
Вітаю, Морте. Як справи?
- Мора. - Вибачте, що?
Мене тепер звати Мора.
Я не зрозумів, що?
Мора.
Будь ласка. Присядь.
Сядь на хвилину.
- Ні, дякую. - Сідай.
Я був за кермом. Я довгий час їхав.
Весь день їхав, щоб забрати дітей, тож...
- Добре. - У Закі застуда.
У нього що?
Він трохи застудився.
- Як? - Я поясню...
Його заразили? Хтось у кімнаті
тебе заразив?
- Це вона тебе заразила? - Добре.
Ні, мені цікаво. Хто перший захворів?
Він не хворів, коли я вас привіз.
Збирайтесь до тата.
Леонарде, хочеш хали з родзинками?
Дуже смачна.
Виглядає смачно. Але ні, дякую.
Усе одно дякую.
Вибачте.
Я зараз сяду в машину з двома дітлахами
і хотів би дізнатися,
що їм про все це відомо?
Хочу знати, як це називати.
Ми ще називаємо дідуся Мортом?
Чи він бабуся Морт?
Як саме?
Бо ми домовились не робити цього,
поки не пояснимо все дітям.
Ми з Теммі все їм пояснили.
О, ви з Теммі пояснили.
- Так. - Ви з Теммі?
І вони заплуталися ще більше.
Повір, ми не говорили ні про що,
чого б вони не розуміли, гаразд?
Чого б вони не розуміли?
Теммі, навіть я цього не розумію.
Знову цей тон.
У мене такий тон.
То в ньому проблема?
Просто пречудово.
То справа в моєму тоні.
Справа в тембрі моїх голосових зв'язок,
от що всіх насправді непокоїть.
Бо я можу змінити свій тон.
Я можу ось так говорити.
Як жіночка. Гаразд, може,
вам було б зручніше, дівчатка,
якщо б ви всі жили
на планеті, де нема чоловіків?
То може, летіть звідси
на космічному кораблі у формі матки?
Звучить, як непогана ідея.
- Може, член відрізати. - Леонарде?
Тоді вам усім полегшає.
Я теж буду дівчиною.
Поклади ніж, негайно.
Це моя родина.
Леонарде, мені дуже шкода.
Це я у всьому винна.
Я мала тобі подзвонити. Любий, я мала
покликати тебе на обід і все тобі розказати.
Та я не зробила цього.
Вибач за цю плутанину з Мортом і Морою,
з ним, із нею.
Я всього лише людина, і ти всього лише людина,
як і кожен з нас.
І, любий, тобі треба...
Або поринути у цей вир...
Або треба виринути з нього.
Пробачте за все це з ножем.
Щасливого шабату.
Сподіваюсь, я не зруйную дітям
психіку всім цим божевіллям.
Пам'ятаєш наше божевілля?
Так.
Але його згладжували щасливі моменти.
Рада, що ти пам'ятаєш щасливі моменти.
Хочу, щоб ти жила в цьому домі.
Ви з Теммі. Я хочу, щоб ви лишилися тут.
Тобто, як... Продати його, або...
Ні, ні.
Не будемо зараз про це.
Я хочу, щоб ви були тут. У безпеці.
Дякую.
Не кажи Джошеві й Алі.
Дуже гарний колір.
Дякую.
Називається «Полум'яні вишні».