Už je skoro konec, co?
Ne.
Prý to můžou být týdny i měsíce.
Musíš ho někam dát.
-Nemůžu... -Musíš ho někam dát.
On nechce. Chce umřít.
Chce umřít.
Má nějaké poslední přání?
-Nic drastického. -Dobře.
Shell.
Možnosti tu jsou.
-Neříkej to. -Jsou tu.
Fajn, řekni to ty.
Googlila jsem.
Občas trochu googluju.
Takže jsi mi lhal.
Žádná konference nebyla.
Byla, ale já...
Na ni nejel.
Takže co?
Je to sál plnej...
heterosexuálů v ženský šatech.
Tančících.
Tančících? Spolu?
Ano.
Jezdí tam i manželky.
Cože?
Jezdí i manželky.
Naznačuješ mi, že mě chceš s sebou?
Chlapi berou manželky
a není to, jak si myslíš.
Je to úžasná, úžasná komunita.
Všichni jsou...
Rád bych to s tebou sdílel.
Kristepane.
Co kdybychom to darovaly
třeba dětem s rakovinou?
Uvědomuju si, že závislost nechápeš,
ale žiješ se závislačkou.
Jelas v kokainu, ne?
Je to droga, jasný?
Droga je droga, a já abstinuju.
Dobře, zlato, snažím se to chápat.
A to s Biancou mě moc mrzí.
No, může si za to sama.
Je to od tebe skvělý.
Neměla jsem kam jít.
Je to moje vina, že tě vykoply,
takže tu pár dní můžeš zůstat.
To je Stevie Wonder.
Promiň, Stevie.
Máš rád farmářská vejce?
Jo.
Moje specialita.
Za odměnu ti je uvařím.
Dobře. Dobře, fajn.
Pamatuješ na mojí operaci měchýře?
Jo, byls příšernej pacient.
Postel plná krekrů.
To je ze Zankou? Kde je česneková omáčka?
Koupil jsem to u nás
na rohu.
Snědla jsem prdelku.
Vynikající.
Když teď chceš bejt ženská nonstop,
pořád se ti líbí ženský?
Ano. Pořád jsem to já, Shell.
Takže seš lesbička?
No...
Měly jsme lesbickou svatbu dřív, než to bylo v módě.
-Už se nemůžu dočkat. -Ano.
-Tati! -Ahoj.
-Trampolína! -Jaká trampolína?
-My nemáme... Jo, tahle. -Čau.
-Jejich věci.
Za pár dní je vyzvednu.
Fajn.
Ten gauč mi chybí.
V Palisades nemáte měkký gauče?
Tammy chce mít všechno moderní,
jako v nějakým hotelu.
Má jasnou představu, jak by všechno mělo vypadat.
A bejt.
Promiň, neměla bych...
Právě jsem se...
Donutila mě spláchnout všechnu trávu.
Odkdy kouříš trávu?
Od tý doby,
co na šabat přišel chlápek a vyhrožoval nám nožem,
to mě opravdu vzalo.
Co to bylo...
-Za kreténa? -Divnej chlápek.
Se mnou ses nikdy nezhulila.
Ukliďnuje mě to.
Jako když okusuješ pero.
-Dělají i vaporizační pero. -Já vím, šílený.
Jo.
Kde takový pero seženeš?
Nekecej!
-Ahoj. -Ahoj.
Za půl hodiny vykládám Talmud,
takže máme jen 15 minut.
-Dobře, super. -Fajn.
Co přesně vykládáš?
Joshi.
Co chceš?
Posral jsem to.
Postarala ses o mě, uvařila úžasnou večeři.
Já se choval jako blb
a zamotal se do rodinných kravin.
Nedivím se, žes odešla.
Omlouvám se.
Díky. Děkuju.
Nechceš skočit na jídlo?
Za půl hodiny musím vykládat.
-Jasně. -Takže...
Můžu na tebe počkat?
Podívej, počkám tady.
A pak jsem vešla do Daleova domu a vypadalo to tam úplně jinak.
Už se ti to někdy stalo?
Jo, to se stává všem po bezvýznamný jednorázovce.
Ne, poslyš,
nešlo jen o to, že jsem chtěla vypadnout,
bylo to fakt bizarní.
Jako bych nevěděla, kde jsem, kdo jsem
a jak jsem se tam dostala.
Vím, pročs tam byla.
-Proč? -Něco se naučit.
Učitelka ve školce řekla mámě, ať vystřihne písmenka,
abych si je ve vaně osahala.
Učím se hmatem.
Ty se učíš vagínou.
Vážně?
Musíš si tam něco vrazit,
abys to pochopila.
Tak mi to aspoň přijde.
Co to je? Počkej vteřinu.
-Hele, deska. -Správně.
-Takhle? -Přijdeš mi jako...
„Co to mám v sobě za obří věc?“
Sochu svobody.
Nestrkej mi do vagíny sochu Svobody, prosím.
Neměla by sis tam toho strkat víc.
S Joshem jsme tuhle desku poslouchali pořád.
Já vím.
Taky je jeho.
Jak to myslíš?
Dal mi ji.
Vážně? Vy si s Joshem vyměňujete desky?
Netušila jsem, že spolu vůbec mluvíte.
Vyměňování desek je poměrně novinka,
ale jo, bavíme se.
Opravdu?
Jako v sobotu ráno, nebo jako:
„Děláš něco, Joshi? Nechceš se pobavit?“
Spoustu věcí bych udělala jinak.
To o tátovi jsme měli
dětem oznámit spolu.
Jo.
Věděl jsem, že nejsme šťastní,
ale nenapadlo mě s tím něco dělat.
Chtěl jsem, abys byla šťastná panička.
Musím se připravit.
Večer mám rande.
Co? Ty máš rande?
Už seš na Tinderu?
Ne, s Melanií.
Torresovou.
Jako s tvojí sekretářkou?
To je nechutný.
Celý čtyři roky,
co sdílíte kancelář,
sis dělal zálusk, že ji ojedeš?
-Ale neojel. -Ale chtěl jsi.
Důležitý je,
že neojel, dokud jsi mi nedala svolení.
-Jaký má kozy? -Ne.
-No tak. -Ne.
Jaký má kozy?
Velký? Malý?
Menší.
Líbí se ti?
Proboha, líbí?
-Jsou v pohodě. -Líbí se ti?
-Jsou v pohodě. -Na něco se zeptám
a odpověz popravdě.
Tyhle na tebe byly moc velký?
Byly moc velký?
Jo, naším největším problémem byly tvý velký kozy.
Ne, myslím, že jsem je zvládal dobře.
Něco ti povím.
Na tvý kozy žádná nemá.
Tammy tyhle mlíkárny zbožňuje!
Tak to se shodneme aspoň na jednom.
-No... -Ale na gaučích ne.
-Shodneme se... -Na kozách.
-Na dvou věcích. -Na jakých?
Na tvých dvou kozách.
Kancelář, sekretářka,
na ničem z toho nezáleží.
Důležitý je jen jedno,
objevit nedotčenou skupinu.
A když ji najdeš,
musíš instinktivně vědět,
že zní nově.
Na ničem jiným nezáleží.
Myslím, že jsem tvůj přesnej opak.
Vezmu fakt starou věc,
kterou lidi slyšeli milionkrát,
a snažím se, aby zněla nově.
Zapomněla jsem si tu svetr.
Raquel, Bianca. Bianco, Raquel.
-Ahoj. -Ahoj.
-Jak je? -Jak je?
Máš tu pěknou košili.
Pa, zatím.
Co je zač?
Přespává tu...
-Zatím. -Ahoj.
Je to bývalá nevlastní dcera
nový přítelkyně mojí sestry.
-Jo. -Nevlastní dcera.
Klidně chvilku počkám, než si tu historku ujasníš.
-Žádná historka není. -Bydlí tu?
Jen tu přespává. Dočasně.
-Bydlí tu. -Přespává tu.
-Jasně... -Nemá...
Tyhle hry hrát neumím.
-Nehraju... -A ani nechci.
Nehraju žádný hry.
Myslím, že musím jít, Joshi,
nezlob se.
Můžeme se uklidnit?
Já jsem klidná.
-Evidentně. -Jen...
-Je to ztráta času. -Já?
-Jo. -Co? Trávit čas s někým,
kdo se ti líbí?
Líbím se ti, viď?
-Jo. -Fajn.
To je dobře.
Mohli bychom teda trochu zpomalit?
Kam tak spěcháme?
Nikam nespěchám.
Na prvním rande jsi vytáhla svá vajíčka.
Vážně mi vpálíš tohle?
Vtipkovala jsem o nich.
Nestydím se za to, že chci rodinu, Joshi.
Je mi líto, jestli tě to děsí.
Mohli by mě vykopnout z chrámu.
Za co?
Za šukání s členem kongregace.
Nejsem členem.
Dala jsem tě na seznam a do mailovýho adresáře.
Tak to zruším. Je mi to fuk.
-To je fakt gentlemanský. -Na to seru.
A stejně jsme nešukali, viď?
-Jo, nešukali. -Ne...
Můžu se udělat do tebe?
Jo, udělej se do mě.
Dobrý?
Bože můj.
Dobrý?
Dobrý.
Kristepane, šukáš s mým bráchou?
Bože můj!
-Ty máš něco proti? -To si piš.
Nenapadlo tě, že mi to přijde
divný nebo hnusný nebo pošahaný?
Ty mi děláš hnusný věci furt.
Neustále.
Pamatuješ,
jak jsem za tebou přijela na vejšku
a celou dobu kecala se spolubydlící,
zatímco sis vyšukávala?
To je přes deset let zpátky.
Kupuju ti drogy,
ty za ně poděkuješ
a sjedeš se s někým jiným.
Nebo mě necháš v nějaký prdeli s transsexuálem a pak ti
pomáhám kupovat hadry.
Nechápu, proč se chováš jako žárlivá přítelkyně.
A co má všechno tohle společnýho s mým bráchou?
V jednom kuse je mi mizerně.
Všechno jde kolem mě.
Vůbec mě neposloucháš. Nechápu to.
Přestaň na mě ječet...
-Promiň. -...a neustále mi ničit náladu.
Jak to myslíš, že je ti v jednom kuse mizerně?
V jednom kuse ti ubližuju?
Je to těžký...
Asi od osmý třídy
mám dojem,
že...
k tobě něco cítím.
Jsem z toho zmatená.
Není to jen přátelství.
Je to něco víc,
já nevím,
přijde mi divný, že sis toho nikdy nevšimla.
Jsem zmatená.
Pokud cítíš tohle,
proč spíš s mým bráchou?
Pokud ti to vadí,
možná ke mně cítíš to samý, ne?
Fajn.
Takhle tě viděli cizí lidi?
Jo, všichni jsou tam převlečení.
Do prdele.
Zlato, jsem to já.
Shell.
Miluju tě.
Jsem to já, zlato.
A jak dlouho už jsi to ty?
Byls to ty, když jsme se seznámili?
Byls to ty o naší svatební noci?
Ano.
Já nemůžu.
Končím.
Fajn.
Je to tady.
Co říkáš na tu oranžovou?
Není senzační?
Připomíná mi sedmdesátky.
Krásně ladí
s tou modrou, viď?
-Jo. -Takže se ti líbí?
-Jo, je super. -Fakt?
-Jo. -Opravdu?
-Líbí se mi. -Dobře.
-Fajn. -Kristepane.
-Přijde mi skvělá. -Jo, bomba,
-chci ji ošukat. -Dobře.
Myslíš někdy na Barb a Lena?
Jo, samozřejmě, že myslím.
Přijde ti v pohodě,
co jsme jim provedly?
Víš, prostě...
Mají svou vlastní cestu.
Len si nabrnknul nějakou Melanii.
Svou sekretářku.
-Sekretářku. -Fajn.
Vážně? Vždyť je to to největší klišé.
Navíc má postiženýho syna,
takže se do konce života nezbaví
žínek a pomalých procházek.
Možná právě tohle potřebuje.
Nebude mít na nás čas,
myslím na děti.
Zníš, jako bys trochu žárlila, zlato.
Nežárlím. Jen to tu ventiluju.
Můžu ventilovat?
Jo, můžeš.
Pokud opravdu ventiluješ.
Akorát jsi spíš zněla, jako bys žárlila.
A já...
O žárlivosti něco vím,
lidi na mě žárlí celej můj život.
Co chceš dělat?
Objednat si jídlo. Koukat na blbý filmy.
-Jo. -Celej den proležet v posteli.
Jo.
Do toho.
Pravda
Tanec, který umíme
Úklon, záklon, otočka
I přes slova pravdivá
Neřeklas, že umíš zpívat.
Jen...
Neptal ses.
Sanitku nikde nevidím,
tak snad se stihneme rozloučit.
Poslední povzbuzení.
Nebuď aspoň chvíli hajzl. Zvládneš to?
Co to do tebe vjelo?
Nic, nechci o tom mluvit.
Kdyby byl už mrtvej,
místo sanitky by tu byl pohřebák
a spousta lidí z chrámu.
Ed neměl žádnou rodinu?
Pokud se pamatuju,
mámu uhnal na svoje staromládenectví.
Takže všechno... Je otevřeno.
Páni, to je spousta léků.
Už odešel?
Ještě ne.
-Kde je? -V ložnici.
-Maťko, co tu děláš? -Ahoj, děti.
Máme čaj s limonádou. Pojďte dál.
Možná je moc sladkej, ochutnej ho,
případně ho naředím.
Co tu děláš, tati?
Dáš si?
-Jo. -Je to perfektní.
Jak ti je?
Vypadáš dobře.
Stýkáte se?
-Občas? -Jo, co tu děláš?
Zastavila jsem se, protože jsem byla trochu skleslá.
Evidentně...
Děti se na mě vykašlaly
v zásadním bodě mé cesty,
což mě vzalo, tak jsem přišla za vaší matkou,
které důvěřuju.
Stála jsem na pódiu
a snažila se ze všech sil.
-Byli jsme tam. -Byli.
Nebyli. Řada byla prázdná.
Těsně před koncem jsme...
Bylas skvělá. Úžasná.
Bylo to fakt...
-Co se ti líbilo. -Ty paruky.
-A make-up. -Půjčily jsme si je.
Vypadalas úžasně.
A tvoje řasy.
-Bože můj. -Byly dvojité.
Můžeme mluvit k věci?
Ed je na tom špatně. Probíraly jsme to.
A já už končím.
-Máma končí. -S čím?
Proto jsme vás pozvali,
abyste se mohli rozloučit.
Co to znamená? On umře?
Ne hned,
ale možná dřív, než jsme mysleli.
Má velké bolesti,
ale my mu pomůžeme...
S přechodem.
Je v pohodě, stejnej jako vždycky.
Teď jsem tam byla. Usmál se na mě.
Usmívá se, mrká, čurá, kadí.
Neumíte si představit, co je to za život.
Mluvíš o jeho životě nebo o svým?
Ty skončit klidně můžeš,
ale konec jeho života fakt není tvoje rozhodnutí.
Máma má šílený panický ataky.
A je prakticky nemožný vás přimět, abyste si všimli,
co se tu děje.
-Víme to. -Nevíte, drahoušku.
Já jo, volám každej den.
Nebo ne?
Já nechci, abys mi volal.
Chci, abys tu byl.
Chodí za mnou jen on!
-Ona. -Nikdo jinej! Ani jeden z vás!
-Já jo... -Uklízím jeho chcanky,
hovna a blitky,
sedím s ním před televizí úplně sama
a nemám si s kým promluvit!
-Jsme tu. -Ale hlavou jste úplně jinde.
On přišel, aby byl se mnou.
Ona. Jsem... ona.
Jsem žena.
Jí na mně záleží!
Já už nemůžu.
Nemůžu.
Podívejte se na mě.
Buď já nebo on.
Asi bychom měli zavolat rabínce.
Potřebujeme nezaujatej pohled.
K čemu nám bude rabínka?
Je to velký rozhodnutí.
Jsme snad praktikující Židi?
Už jí píšu.
Jak to, že na ni máš číslo?
Scházíme se.
-Bože můj. -Bože, ty...
Bože. Spíš s rabínkou?
Spíš s rabínkou?
-Ty spíš s rabínkou. -Spíš s rabínkou?
Mami, tohle je jiný.
Mami! Je pro něj ideální!
Taky myslím.
Ale byla jsem první,
kdo si to myslel.
-Že jo? -Ale já to řekla.
Tohle jsem ještě nikdy necítil.
-Kristepane, musím ven. -Joshie.
-Já vím. -Mám husinu.
Als, co se děje?
Nechte mě na pokoji, prosím.
Ne, je to tam šílený,
měli bychom tam bejt všichni.
Já jim s tím pomáhat nebudu...
Stačí jen naslouchat.
Ne, pomoc vypadá jinak.
Tak víš co? Ne všichni můžeme pokaždý zdrhnout.
Fajn, já si s tím poradím.
Jo, běž se o to postarat.
Postarej se o zabití Eda.
Jo, a ty tu odpočívej.
Seď tu a starej se jen o sebe. Jako vždycky.
Proč se chováš jako kráva?
Co se děje?
Nevím.
Třeba že pícháš Syd
a nepřišlo ti důležitý mi o tom říct.
-Tohle. -Jo, tohle.
-Jasně. -Jo.
Omlouvám se.
Není to nic zásadního.
Je to moje nejlepší kámoška, takže je.
Dobře. Omlouvám se.
Skončilo to.
A už se to nebude opakovat.
Obzvlášť teď. Musím ti říct,
strašně moc ti chci říct,
že Raquel a já...
Jsem zamilovanej.
-Vážně? -Jo.
-Seš zamilovanej do rabínky? -Jo.
Páni, seš zamilovanej.
Díky za info. Gratuluju.
Musím jít.
Mám tu čtyři lahvičky oxykodonu,
co mi zbyly po operaci krku.
Mohla bych je rozdrtit a...
Bude to stačit?
Čtyři lahvičky prej jo.
Stačí to. Dáš to do...
Rozdrtím je a dám mu to do kapačky.
Dobře. Evidentně už sis to zjišťovala.
Musela jsem.
Takže to fakt uděláme.
Mohli bychom mít úžasnou šivu.
Šiva.
Mohli bychom ji mít senzační.
-Skvělej nápad. -Uděláme ji u mě.
Ne, ne.
Když šiva, tak jedině tady.
Náš dům je obrovskej.
Už jsem ho zařídila.
To se ti tam válí věci na šivu?
Mám ubrousky, míchátka.
-A hořčici. -Má hořčici.
Vážně, Tammy umírá touhou u nás něco uspořádat.
Kamarád Harry Finkelstein...
Ten se vám bude líbit.
Kamarád Harry Finkelstein
šel tuhle k doktorovi
pro manželčiny výsledky rozboru krve.
Sestra mu řekla, že v laborce udělali strašlivou chybu,
že tam měli dvě Finkelsteinové.
Jedný našli Alzheimera
a druhý tripla.
Harry na to: „Tak je otestujte znovu.“
Sestra na to, že to pojišťovna už neuhradí.
-To se mi nezdá. -Sklapni, chci to slyšet.
Takže Harry povídá: „Moje žena má buď Alzheimera nebo pohlavní chorobu?
„Jak to poznám?“
Sestra na to: „Vysaďte ji v Burbanku.
„Pokud trefí domů, nespěte s ní.“
-To je skvělý! -Jo.
Sprostej vtip.
Ale ne zase tak moc. Prostě vtip.
Chci ti dělat radost.
L'Chaim.
Kreativní dohled Kristýna vtip.