בוקר טוב.
חלמת חלומות?
אני אף פעם לא זוכרת את החלומות שלי.
יש לך תכניות היום?
אל תחשבי שאני לא שמה לב.
את באה והולכת... נוסעת כל הזמן,
נשארת בחוץ כל הלילה.
ישנתי אצל חבר שלי.
אני יכולה לצאת ולבוא כרצוני.
אני לא מבקשת להיות דבוקה למותניים שלך.
אני רק חושבת שיהיה נחמד לצאת יחד בפומבי מדי פעם בפעם.
את מאושרת איתי?
כן.
טרנס-פרנט
- 1 בינואר, 1994 -
- בי"ס יסודי "אוק ליף" -
אמרתי לך שכולם יבואו בשיער משוגע, חוץ מאיתנו.
לא, דווקא חששת שאף אחד לא יבוא ככה.
ולכן הכרחת אותי לשטוף אותו, להחזיר אותו
ואז לשטוף שוב.
כי היה לך רק ברט מטופש אחד
ותרסיס בצבע כסף שהכאיב לי בעיניים.
יש לי כאן אוזני אייל וכתר,
אם אתם רוצים לשים את אוזני האייל והכתר.
זה סתם כובע מטופש.
זה לא יום כובע מטופש. -בסדר.
את הכי גרועה. -תודה. ביי. תודה.
בחמש. אהיה שם בחמש לקחת את הדברים שלי,
אז תבואי בסביבות שש... -פופי?
כן? -שלום. בוקר טוב.
בעניין יום השיער המשוגע, העניין הוא
שילדים מטבעם חרדים בנוגע למראה החיצוני שלהם.
את יודעת, בסתם יום,
אז לשבש את השגרה...
שגרה שחלק מאיתנו מצליחים בקושי לקיים...
להלביש אותם, להוציא אותם מהבית,
להכין חטיף, ארוחת צהריים,
למרוח מסנן קרינה, להכניס אותם למכונית ולהביא אותם לפה בזמן,
ואז אתם מוסיפים...
את הקטע המטורף הזה של השיער המשוגע...
זה כאילו... -שרה, את בסדר?
לא.
לא. אני חד-הורית עכשיו.
ואני לא... לא, לא. -בסדר.
לא. אני לא מבינה איך מישהו עושה משהו.
אני יודעת כמה זה קשה, טוב?
שבוע רוח בית הספר הוא דבר נפלא אבל זו תקופה מלחיצה בעבור כולנו.
יום פיג'מה, יום גיבור-על, הגאלה, זה...
חרא. הגאלה.
גיילה? -הגאלה.
מה קורה, גבר?
היי. -סליחה.
לא. זה בסדר. -תמשיך בשלך.
אני מיד יוצא. -בסדר. כן.
תפסתי את קולטון על חם.
הוא התפלל,
על ברכיו, בידיים שלובות.
הוא נראה כמו איזו בובה בקטלוג כנסיית "פרשס מומנטס".
זו הדרך לעשות את זה.
זה היה קצת מביך.
אני מתפללת.
כן. כמובן.
את רבה, ואת... את עושה את זה?
כמו שאמרתי, בבית הקודם שלי היה לי כר,
והייתי כזה...
היה לי מקום מיוחד,
והקפדתי... -נכון.
בכל בוקר וערב...
יש לך מקום כזה כאן?
לא.
לא, התרשלתי. -התרשלת?
אני צריך לסדר לך כר
ואת כל מה שצריך, נכון?
כן, כי אני לא בחורה שיורדת על ברכיה.
מה נשמע?
בדיוק אמרנו כמה נפלא
שאתה עושה משהו רוחני
ושגם לי יש טקס רוחני. -נהדר.
אתם... אני הכופר בבית הזה.
לא, אתה לא. תפסיק. -לא, בבקשה אל תגיד את זה.
אתה אדם רוחני. רק אין לך...
העשייה. כן. -העשייה.
זה אישי.
למה אתה מתפלל?
אני מתפלל למענכם. אני מתפלל למען ההיריון, כמובן.
למען המשפחה שלי, באוברלנד פארק,
למען ריטה, הרבה בזמן האחרון,
מאז עברתי לגור איתכם, לא יודע,
משהו לא בסדר אצלה.
בסדר. בוא נעשה את זה. -בסדר.
בוא נעשה את זה!
האנשים בקבוצה שלי, במרכז הלהט"בים, אומרים
שצריך מכתב אם רוצים...
כבר לא צריך את זה.
לא ידעתי את זה.
זו התקדמות.
אני רוצה שתתחילי ליטול מינון נמוך של חוסם טסטוסטרון.
לא "לופרון"?
כן, כי "מדיקר" לא מממן "לופרון".
יש לי ביטוח רפואי של "בלו קרוס", יש לי ביטוח רפואי של "פ-פ-או".
נתתי את זה בקבלה.
בסדר.
את פעילה מינית?
כן, קצת. הייתי רוצה...
אני רוצה לעשות יותר. -בסדר.
אילו יחסי מין את מקיימת? את אקטיבית או פסיבית?
למען האמת, דוקטור, אני לא מבינה. איך התנוחה המינית
קשורה לבריאות שלי?
טיפול הורמונלי עלול להקשות על שמירת זקפה.
לא ידעתי את זה.
את מתכוונת להוסיף שדיים?
שניים, בבקשה.
את מתכוונת לעבור ניתוח לשינוי מין?
אצטרך לחזור אלייך בעניין הזה.
גברת פפרמן,
תעשי לעצמך טובה ותלמדי להכיר את הגוף שלך.
אף חמוד.
בסדר, נגיד שנחיה יחד כשנהיה זקנות. במקום כזה,
זה לא מדכא כמו שזה נראה. קומתיים או זו לצד זו?
קומתיים. -מה?
אני למטה. -בסדר.
שלום.
שלום, רוז.
שלום, זו אלי.
הנכדה שלך, אלי.
לא התראינו הרבה מאוד זמן.
רוז, את זוכרת אותי?
גרשון?
אתה כאן.
שמע, חשבתי על מה שאמרת הבוקר
על ריטה וכו'.
חשבתי שצריך להזמין אותה לארוחת ערב.
היא יכולה להיות חלק מהמשפחה המורחבת שלנו, כן?
כן.
זה יהיה טוב? -כן.
אומרים שהצעד הראשון הוא לבקש עזרה, כך ש...
הצילו.
כלומר, זה... מעולם לא ממש...
אני בדרך כלל לא בקטע של רבנים,
כי רובם גברים מזוקנים שעושים לי צמרמורת,
אבל... אני לא יודעת, את מגניבה.
רבה מגניבה.
כל כך הרבה דברים קורים בבית הספר,
ובכל פעם שאני הולכת לשם,
אני מרגישה שאני רוצה להסתתר בפינה.
אני כאילו נטולת משפחה,
אז הם לא יודעים מה לעשות איתי.
תתעלמי מהאימהות האלה.
כולם מרגישים לא שייכים.
לא רק את.
את מאושרת. איך נעשית מאושרת כל כך?
אני לא מאושרת כל הזמן. לא.
את נראית די מאושרת.
בכל פעם שאני רואה אותך את...
אני מבולבלת ומסובכת כמו כל אדם אחר.
באמת? -כן.
את כל כך...
זורמת, נוחה.
כלומר... אני יכולה לדבר איתך רק כחברה עכשיו ולא כ...?
כן. אלוהים.
אני... בבקשה!
ריטה.
לא, אני מתכוונת זה כמו... -לא, אני מצטערת.
יש לי ריטה בחיים.
כן, כמובן.
ונעשה ברור מאוד שאם...
אנחנו רוצים את קולטון, והוא רוצה, ואנחנו רוצים,
אז נקבל גם את ריטה.
מה זאת אומרת?
הוא אמר שהוא נותן לנו את התאריך ההוא.
אלוהים, כן. בסדר.
נדבר ביום שני.
שופטים ארורים. שיפוטיים כל כך.
סליחה. -לא.
תגידי אם תצטרכי עוד משהו.
תוכל להשאיר את החשבון פתוח? אקח עוד כוס יין סנסר,
וכוס לעורכת הדין, כן?
כי אני חושבת...
שאת זקוקה לקצת הקלה, נכון? -נכון.
נכון, תודה.
בבקשה רבה.
איזו עורכת דין את?
לצוואות.
ואת? את עורכת דין?
לא, אבל אני מצייתת לחוק על קוצו של י'.
יש לך צחוק נחמד.
בבקשה. -לחיים.
לחיי יום טוב יותר. אני מאורה. -תודה.
היי, סינתיה. -היי.
אפשר לקבל תפריט לטאפס?
בואי נזמין טאפס. אפשר לחלוק.
לא. אני בסדר. בבקשה. אני לא רוצה לאכול.
למעשה אקח שולחן כי אני צריכה להתפרש.
אבל תודה.
יש לי מחשב וכל הדברים האלה, ולכן אני...
תבדוק אם יש שולחן בשבילי?
כן. -אפשר לקבל חשבון?
אפשר לקבל חשבון?
אני הולכת.
ואת תישארי.
לא, זה בסדר. אני ממילא צריכה שולחן.
אני אהיה ב...
אני הולכת. את נשארת.
יהיה לך יום נחמד. מגיע לך.
ו...
אני מצטערת. לא התכוונתי לפגוע.
רק רציתי לשבת ליד השולחן ולהתפרש ולעבוד, זה הכול.
הבנתי.
שיהיה לך ערב נעים. -תודה, אורן.
שלום. שרה פפרמן. פי-אף...
אני לא רואה אותך כאן.
שרה נובאק?
יש לי, לן נובאק פלוס אחת.
כן, זו אני. -אבל הם כבר נכנסו.
לעזאזל.
פופי. -מאמא.
אימא. שלום. -היי.
הכרטיסים האלה עולים 25 דולר לאחד. -בסדר.
שימי את הספחים בדלי.
תלי עלייך את הדלי. -בסדר. זה חגיגי מאוד.
בבקשה תשתדלי למכור חצי. -הבנתי.
זה למען הילדים. -הבנתי.
ילדים, כרטיסים, 25 דולר לאחד.
רוצה כרטיסי הגרלה?
מכריחים אותך לעשות את זה.
שלום, שרה.
היי. מה שלומך?
היי, מלאני. אני בסדר. מה שלומך? -טוב.
שלומי טוב.
טוב לראות אותך.
אני מוכרת כרטיסי הגרלה. רוצים כמה?
שמת לב לכתם על השטיח כשהיית בבית בשבוע שעבר?
לא, לא, זה בטח צבעים של הילדים, זה יירד.
למלאני נעלמה ערכת צלליות.
מה? -ערכת צלליות.
ערכת צלליות. זה מוזר כל כך.
לא שמעתי על זה.
מה זו ערכת צלליות?
זו קופסה שמכילה את כל הצבעים.
בגלל זה העיניים שלך יפות כל כך.
יש לך כל הצבעים.
היא עולה 485 דולר.
זה יקר. -זה לא חשוב.
מקווה שתמצאי אותה. -תודה.
סליחה? אפשר לקחת משקה, בבקשה? תודה.
היא כאן!
תיכנסי, בבקשה. -שלום. הנה הבן שלך.
זו הרגשה טובה.
נהדר לראות את כולם. -טוב.
הייתי מביאה בקבוק. -אל תדאגי.
אבל לא היה לי מספיק זמן.
נוכל לשבת ולאכול חטיפים... -או שהייתי יכולה להביא...
כן, אנחנו בסדר. -גבינה.
אולי נתיישב?
כן, רעיון טוב. כן, כן. טוב.
מתחילים.
אבל ראיתי נבגים מסביב...
נבגים? -כן.
מין בעלי חיים קטנים ושעירים, אבל הם די יפים.
זה לא עובש שחור. -אני לא יודעת.
כי זה לא דומה לשום דבר שראיתי בעבר.
כולם חושבים שזה עובש שחור, אבל זה כנראה לא. תאמיני לי.
איך אתה יודע? -אני אומר לך.
בצד של הכיור או המקרר? -בצד של המקרר.
זה כנראה לא.
יהיה נהדר אם תבוא ותבדוק.
זה נשמע כמשימה לאיש מקצוע.
נתקשר למישהו שיבוא.
אתקשר למישהו. אחפש ב"דפי זהב".
אני לא רוצה זרים בבית שלי. אצטרך לנקות.
אני יכול לעזור. אולי אוכל לבדוק את זה.
אולי רק תגיד לי מה לעשות.
אתה לא מבין בכלל בעובש שחור.
אשמח ללמוד.
מה את עושה?
"סליי אנד דה פמילי סטון".
קדימה, תשיר. כן.
שמעתי את זה ברדיו הבוקר.
חשבתי שזה מתאים.
בסדר. זה מספיק.
זה מספיק.
בסדר. הורס מסיבות.
בסדר, קינוח.
מי רוצה קינוח?
רקל הכינה פאי אפרסקים נהדר בקצפת...
לא. תשאירי כאן. אקח הביתה. שימי בקופסה.
כן, זה נהדר. -בסדר.
אני אוהבת קצפת. -כן, גם אני אוהב קצפת.
האישה מטורללת על כל הראש.
אני לא רוצה אותה בבית הזה.
לעולם לא נעשה את זה שוב. אני נשבע, זה רק בשביל קולטון.
רק בשביל קולטון?
אני חושבת שגרשון היה אחיה של רוז.
אבל הכול מעומעם מאוד. הם לא מספרים לי שום דבר.
כן, אבל מאין הם? פולין, ליטא?
המשפחה שלי באה מלטביה.
המשפחה שלי הגיעה מגרמניה, ברלין. הם עזבו בשנות ה-30'.
זה ויימר. זה כמו "קברט".
אני חושבת שהם היו איכרים פולנים לפני שהגיעו לברלין.
אני צריכה להוסיף נתונים משפחתיים לחיבור הזה.
היא מקבלת שלושה תלמידי תואר שני, בשנה.
אני חייבת להרשים את לזלי.
- ברלין, 1933 -
אחד.
ברוכים הבאים למכון למחקר מיני,
שבו אנחנו מאמינים שמגוון רחב של העדפות מיניות,
לרבות הומוסקסואליות, הן נורמליות.
קרוס-דרסרים, טרנסווסטיטים, הרמפרודיטים,
כולם רצויים כאן.
אנשים בעלי ראש פתוח, כמותכם,
יכולים להבין את הצורך במקלט
לאלה מאיתנו שהם לא זכר או נקבה,
כפי שאתם מבינים את ההגדרה הזאת.
וזה המנהיג ללא חת שלנו,
ד"ר מגנוס הירשפלד.
אפשר לחשוב עליו כעל אייזק ניוטון של הסקס.
אגף בית החולים שלנו למטה,
אבל עכשיו לכו אחריי לספרייה.
עכשיו, כשהיא מתה,
אני מרגישה שיש הרבה ג'ינג'יות
שמתרוצצות בעיר ומנסות לעשות לה מחווה,
אבל בעיניי זו לא מחווה. זה שוד דרכים.
אתה רואה אותן? הן עושות בדיוק מה שהיא עשתה.
הן לא משנות... -גרשון?
שבי. שוקולד?
את נראית רזה.
אנחנו צריכות כסף. -למה?
אבא עזב.
מה זאת אומרת? פשוט נעלם? -הוא עזב,
ואימא רוצה לנסוע לחפש את אבא בארצות הברית,
וצריך כסף לכרטיסים לספינה ולשוחד בשביל האשרות.
אלוהים, החומר הזה מרתק.
ידעת שיש דבר כזה,
טראומה שעוברת בתורשה, בדי-אן-איי שלך ממש?
לא, לא ידעתי.
ערכו מחקר על ארנבונים,
שבו נתנו להם מכות חשמל כשהריחו פריחת דובדבן,
והגורים של הארנבונים, והגורים שלהם, הנכדים,
כולם פחדו מפריחת דובדבן.
אכזרי לעשות את זה לארנבונים.
הארנבונים היו בכלוב והסתכלו
בסבים שלהם מקבלים מכות חשמל?
לא, לא הם עוד לא נולדו אז. אפילו לא הרביעו את האימהות שלהם אז.
לא היו נצנוץ בעיניה של סבתא ארנבונת.
זה עבר להם בדי-אן-איי. -בסדר.
זה מדהים. קוראים לזה אפיגנטיקה.
רגע. תחזרי על זה.
אבל לאט יותר.
אפיגנטיקה.
כן, כך.
אפיגנטיקה. -כן.
אפיגנטיקה.
ישבן באוויר.
תודה על שאת לומדת איתי ובאה איתי לספרייה.
בבקשה.
אני יכולה לשכנע אותך ללבוש ג'ינס רחבים וחסונים?
למי את קוראת, חסונה, פרחחית?
יש עוד שתי דקות לקנות את כרטיסי ההגרלה,
רק שתיים.
אני מצטערת, פופי. הצלחתי למכור רק שישה.
אני באמת צריכה שתמכרי עוד 19.
ניסיתי, טוב?
כולם קנו אותם או אני לא יודעת מה.
אני יודעת. סליחה, אנחנו מנסים לארגן ארוחות צהריים אורגניות,
ויש התביעה... -בסדר.
הבנתי. בסדר. אקנה אותם בעצמי.
אקנה 19 כרטיסים ותחייבי את כרטיס האשראי שלי.
קחי את זה.
אני אמלא אותם, טוב?
אקח ואמלא אותם.
תודה.
קחי בלון. -ואחייב את הכרטיס שלך.
את מתעלמת ממני. -אני...
את לא צריכה לעשות את זה.
את יכולה רק לבלות איתי. זה יהיה מהנה הרבה יותר.
מה זה? יש לך קעקוע בצוואר?
אני הולמת. הולמת. את יודעת, זה משחק מילים.
את שוב שיכורה, נכון? -אני צריכה להגיד לך משהו.
למה את שותה? -אני צריכה להגיד לך משהו.
אני צריכה לקחת אותך לדבר ההוא.
קחי את הבלון שלי.
את צריכה לבוא איתי.
בואי.
בואי, בואי.
הכנסתי את השם שלי ברגע האחרון.
עכשיו אני באופן רשמי מועמדת לנשיאות ועד הבניין.
שתלך לעזאזל, רוזלין רולמן.
אלוהים, תסתכלי בי. אני פוליטיקאית אמתית.
לא אהבת את זה.
לא.
קציצות ההודו היו יבשות.
הייתי צריכה להוסיף ביצה.
ידעתי שאני צריכה להוסיף ביצה.
אמרתי לעצמי, "שלי...",
אבל לא רציתי לבזבז את הכסף...
קרה משהו?
רוצה קפה?
מה? -רוצה שאחמם אותו?
הנה.
בואי נצפה בטלוויזיה. -בסדר.
הנה. מה את רוצה לראות?
אני לא יודעת. תחליטי את, בסדר? -בסדר.
את רוצה חדשות או משהו עם סיפור? -לא, אני לא...
תבחרי את.
בסדר.
בואי נראה. זה... בואי נראה.
"רוקדים עם כוכבים".
בסדר.
אני לא יודעת. מה דעתך?
זה "סקנדל".
מה את רוצה?
אני לא יודעת. אני לא בטוחה.
אני לא יודעת מה מתחשק לי.
קשה לי להחליט. בסדר.
אני אוהבת את זה. זה טוב. זה מתאים לך?
תפסיקי לדאוג מה מתאים לי, טוב?
אני בסדר. מה את רוצה?
רק תבחרי משהו, טוב? פשוט תחליטי.
תעשי מה שטוב לך.
מה רצית להגיד לי?
מה...
אני חושבת שזה לא בסדר.
תמי, תפסיקי. מה? אני לא יכולה... מה...
תפסיקי. -מה זאת אומרת?
תפסיקי, אני לא יכולה לעשות את זה.
והזוכה היא...
שרה פפרמן.
רגע. מה זה? שמעת את זה?
מישהו קורא בשמך.
שרה?
הנה היא.
זכית. זכית בהגרלה!
בואי.
מזל טוב.
זו הטלוויזיה.
ואת לא צריכה לקחת אותה הביתה.
אנחנו נביא אותה. -יש לי דירה קטנה מאוד.
את יכולה לרדת עכשיו. -אני לא...
זה בסדר.
בסדר.
בואו נמחא לה כפיים.
הזוכה בשישה מפגשים
עם המאמנת לחיים, לורה מילטון קאופברגר, היא...
שרה פ'.
שרה, זכית שוב.
זה כל כך מכור!
תעלי. -כל כך מכור!
אני לא... -היא לא יכולה לזכות פעמיים ברצף.
את רוצה אולי רק... לעשות את ההגרלה שוב?
כי אני כבר...
אם את רוצה לבחור מישהו אחר.
אני לא צריכה מפגשים עם מאמנת לחיים.
היא נהדרת.
לא אכפת לי. -כדאי שתיקחי את זה.
לא, אני רוצה שתיקחי את זה. -אני לא צריכה...
אני לא לוקחת את המפגשים עם המאמנת לחיים!
רק קחי את זה, לעזאזל.
כן, בסדר. זה בסדר. אקח את זה. תודה.
תודה. דר. זה בסדר. אקח את זה. תודה.