Доброго ранку.
Снилося щось?
Я ніколи не пам'ятаю своїх снів.
Маєш на сьогодні плани?
Не думай, що я не бачу.
Ти приходиш, ідеш, гуляєш десь.
Усю ніч тебе немає.
Ночувала в подруги.
Маю повне право.
Я не хочу здатися нав'язливою,
але було б чудово хоч зрідка ходити кудись разом.
Ти щаслива зі мною?
Так.
ОЧЕВИДНЕ
1 СІЧНЯ 1994 РОКУ
ПОЧАТКОВА ШКОЛА
Я казав, що всі, крім нас, матимуть веселі зачіски.
Ні. Власне, ти говорив протилежне.
Змусив помити тобі волосся, вкласти
і знову все змити.
Бо ти мала одну дурнувату шпильку
і срібний лак, який щипав очі.
Я маю роги та корону.
Одягай роги та корону.
Це безглузда шапка.
- Це не день безглуздих шапок. - Ясно.
- Ти нестерпна. - Дякую. Бувай.
Я буду тут о п'ятій з усіма речами.
- Приходьте близько шести. - Поппі!
- Так? - Привіт. Доброго ранку.
Щодо Дня безглуздих зачісок.
Діти й так переживають за зовнішній вигляд
у будь-який день.
І так маємо рутину,
з якою деякі важко справляються,
адже дітей треба одягнути, зібрати,
нагодувати, дати обід,
намазати кремом, вчасно привезти до школи.
А ви ще й придумали
цей конкурс безглуздих зачісок на додачу.
- Це ніби… - Саро, усе добре?
Ні.
Ні. Я тепер мати-одиначка.
- І я… - Ясно.
Не знаю, як люди дають собі раду.
Я знаю, як це тяжко. Зрозуміло?
Тематичний тиждень — чудовий, але важкий час для всіх нас.
Піжамний день, День улюбленого супергероя, вечір…
Чорт, ще й вечірка.
- Вечір? - Вечірка.
Як справи, друже?
- Привіт. - Вибач.
- Ні, нічого. - Продовжуй.
- Я швидко. - Гаразд. Добре.
Я зайшов до Колтона,
а він там молиться.
Стоїть на колінах, зчепивши руки.
Наче статуетка янголятка.
Усі так моляться.
Я навіть якось розгубився.
Я також молюся.
Так. Звісно.
Але ж ти равинка. Ти теж так робиш?
У тому будинку я мала подушку
і таке ніби…
…спеціальне місце,
- де я… - Ясно.
…молилася щоранку й вечора…
А тут так робиш?
Ні.
- Ні, мій запал згас. - Згас?
Організуймо куточок,
подушку, що завгодно. Добре?
Я відвикла вже стояти навколішки.
Вітаю. Як ти?
Ми саме говорили, як круто, що ти маєш
прагнення до духовності,
- і я теж. - Так, чудово.
Так, для вас обох. А я в цьому домі як безбожник.
- Неправда. - Не говори так.
Ти духовна особистість, просто мало…
- Практики, так. - …практики.
Це особисте.
І про що ти молишся?
Я молюся за вас, за дитину, звичайно,
за свою сім'ю в Оверленд-парку,
за Ріту часто.
Відтоді, як я переїхав до вас,
вона там зовсім одна залишилася.
- Ну що, ходімо? - Так.
Уперед.
У моїй ЛГБТ-групі кажуть,
що потрібен документ, якщо хочеш фізично…
Ні, тепер не треба.
Я не знала.
Що ж, це прогрес.
Пропоную почати з малих доз блокатора тестостерону.
Не лейпрорелін?
Ваше страхування може його не покривати.
Моє страхування розширене.
Я віддала їх секретареві.
Тоді добре.
Ведете статеве життя?
Дещо так. Але я хотіла б…
- Хотіла б більшого. - Ясно.
У якій позі? Зверху чи знизу?
Чесно кажучи, лікарко, я не розумію, як поза в сексі
пов'язана з моїм здоров'ям?
Гормони можуть позбавити вас стійкої ерекції.
Я не знала.
Хочете зробити груди?
Навіть дві.
Плануєте хірургічну зміну статі?
Повідомлю, коли знатиму.
Пані Пфеферман,
зробіть добру справу: розберіться зі своїм тілом.
Милий носик.
Припустимо, що в старості ми житимемо в такому місці.
Не так вже й сумно, як здається. Спільне ліжко чи двоярусне?
- Двоярусне. - Що?
- Я знизу. - Гаразд.
Привіт.
Привіт, Роуз.
Привіт, це Алі.
Твоя внучка Алі.
Ми давно з нею не бачилися.
Роуз, ти пам'ятаєш мене?
Ґершоне.
Ти тут?
Слухай, я тут подумав про те, що ти сказав уранці
про Ріту й таке інше.
І подумав: може, запросимо її на вечерю?
Зробимо її частиною нашої великої родини?
Так.
- Слушна думка? - Так.
Кажуть, перший крок прохання про допомогу,
так що допоможи.
Просто я ніколи не ходила до…
Я не люблю ходити до равинів.
Зазвичай це бородаті мужики, які мене лякають,
але ти класна.
Класна пані равинка.
У школі стільки всього відбувається.
Коли туди заходжу,
хочу сховатись у кут.
Я мати-одиначка.
Вони не знають, як поводитися.
Забудь ти про цих матусь.
Усі почуваються не у своїй тарілці.
Ти не одна така.
Але ж ти щаслива. Як тобі вдається бути щасливою?
Я не завжди щаслива.
Ти маєш щасливий вигляд.
Щоразу, як я тебе бачу…
У мене також усе складно й заплутано, як у всіх.
- Правда? - Так.
Здається, що в тебе все легко
й безтурботно.
Можна розповісти тобі як подрузі, а не як…
Так. Боже.
Звісно.
Ріта…
- Це наче… - Співчуваю.
У своєму житті маю Ріту.
Так, ще б пак.
І чим далі, тим чіткіше ясно,
що якщо ми хочемо Колтона, а він цього хоче, і я цього хочу,
то доведеться прийняти Ріту.
Як це розуміти?
Він сказав, що згоден зустрітися.
Чорт, зрозуміло.
У понеділок зв'яжемося.
Довбані судді та їхні довбані судження.
- Вибачте. - Нічого.
Скажете, якщо щось захочете.
Залиште рахунок відкритим. Налийте мені ще келих.
І ще один для юристкині. Вгадала?
- Мені здалося… - Дякую.
- …вам потрібно підійняти настрій. Правда? - Це так.
Так. Дякую.
Немає за що.
А в якій сфері працюєте?
Спадкові справи.
А ви? Адвокатеса?
Ні, але я віддана букві закону.
У вас чарівний сміх.
- Будь ласка. - Будьмо.
- За все найкраще. Я Мора. - Дякую.
- Привіт. Я Синтія. - Рада знайомству.
Можна меню із закусками?
Візьмемо закуски. На двох.
Ні-ні. Не треба. Прошу. Я не голодна.
Я піду сяду за стіл, мені треба розкластися.
Але дякую.
Я маю ноутбук, папери всякі, тож…
Там є вільний столик?
- Дякую. - Принесіть рахунок.
Принесіть рахунок.
Я піду,
а ви залишайтесь.
Мені однаково потрібний столик.
Я…
Я піду. Ви лишайтесь.
Гарного вам дня, ви його заслужили.
І…
Вибачте, я не хотіла здатися грубою.
Мені потрібний столик, щоб розкласти речі та попрацювати.
Зрозуміло.
- Добрий вечір. - Дякую, Орене.
Добрий день. Сара Пфеферман.
Вас немає в списку.
Сара Новак?
Є Лен Новак плюс один.
- Ось це я. - Але вони вже прийшли.
Дідько.
Поппі.
- Матусю. Привіт. - Привіт.
- Ця дурня — по 25 доларів. - Ясно.
Корінці клади у відерце.
- Одягни відерце. - Гаразд. Як святково.
- Продай бодай половину. - Зрозуміла.
- Це для дітей. - Зрозуміла.
Діти. Квитки, 25 за штуку.
Бажаєте лотерейні квитки?
Сама напросилася.
Привіт, Саро.
Привіт. Як ти?
- Привіт, Мелані. Добре. А ти? - Усе гаразд.
Добре.
Рада вас бачити.
Продаю лотерейні квитки. Вам не потрібні?
Ти помітила пляму на килимі минулого тижня?
Ні. Може, діти малювали, пролили фарбу.
У Мелані зникла палітра тіней.
- Що? - Палітра тіней.
Палітра тіней. Дивно.
Що це? Уперше чую.
Що таке палітра тіней?
Коробка з різними тінями.
Ось чому в тебе такі гарні очі.
Через різні тіні.
Вона коштувала $485.
- Дорога. - Неважливо.
- Сподіваюся, знайдеться. - Так, дякую.
Прошу вибачення. Можна мені випити? Дякую.
Вона прийшла.
- Проходь. - Вітаю. Твій хлопчик тут.
Як же добре.
- Я така рада всіх вас бачити. - Гаразд.
- Я не взяла вина… - Дурниці.
…не було часу.
- Посидимо й перекусимо… - Може, мені сходити…
- Ми все маємо. - Сир.
Сідаймо за стіл.
Влучна ідея. Добре.
Проходь.
Я помітила грибок біля плінтуса…
- Грибок? - Так.
Щось на зразок волохатих звірят, досить симпатичних.
- Це не чорна пліснява. - Не знаю.
Я такого раніше не бачила.
Усі думають, що це чорна пліснява, але це малоймовірно.
- Звідки ти знаєш? - Точно кажу.
- З боку раковини? - Поруч із холодильником.
Тоді це не вона.
Було б чудово, якби ти зайшов і подивився.
Тут потрібен спеціаліст.
Так, я потелефоную, попрошу до тебе зайти.
Я знайду когось. Пошукаю в інтернеті.
Не треба мені незнайомців. Треба прибиратись.
Я можу допомогти. Подивлюся, що там.
Поясни, що робити.
Ти нічого не тямиш у чорній плісняві.
Я навчусь.
Що ти робиш?
Sly and the Family Stone.
- Ну ж бо, співай. - Так.
Я вранці почула її по радіо.
Дуже доречно.
Так, досить.
Досить.
Добре. Зануда.
Отже, десерт.
Кому десерт?
Ракель спекла чудовий персиковий пиріг з…
Ні, залиште. Я заберу додому. Запакую.
- Так, добре. - Гаразд.
- Люблю збиті вершки. - Я теж їх люблю.
Вона несповна розуму.
Бачити її не бажаю.
Це більше не повториться. Клянусь Богом. Це заради Колтона.
Заради Колтона?
Гадаю, Ґершон був братом Роуз.
Але історія незрозуміла. Мені нічого не кажуть.
А звідки вони? З Польщі? Литви?
Моя сім'я з Латвії.
Моя з Німеччини, Берліна, звідки тікала в 30-х роках.
Це Ваймар! Як у «Кабаре».
А до Берліна вони начебто були польськими селянами.
Потрібно включити в есе деякі факти про сім'ю.
Вона бере лише трьох студентів із потоку.
Мені треба справити враження на Леслі.
Берлін, 1933 рік
Один.
Вітаю в Інституті сексуальних досліджень.
Ми вважаємо широкий спектр сексуальності,
включно з гомосексуальністю, нормальним.
Кросдресери, трансвестити, гермафродити —
тут раді всім.
Прогресивні люди на кшталт вас
розуміють необхідність притулку
для тих, хто не має статі
в загальному розумінні.
А це наш безстрашний лідер,
доктор Маґнус Гіршфельд.
Його можна вважати Ісааком Ньютоном сексу.
Лікарняне відділення вниз сходами,
але ми пройдемо до бібліотеки.
Тепер вона померла,
і ці руді дівчатка
забігали містом, віддаючи шану,
але, як на мене, це справжній грабіж.
Ви їх бачили? Вони відчайдушно її наслідують.
- Невиправні. - Ґершоне?
Сідай. Шоколаду?
Яка ж ти худа.
- Нам потрібні гроші. - Навіщо?
Тато пішов.
- Як це? Втік? - Зник.
Мама хоче знайти його в Американських штатах.
Нам потрібні гроші для квитків на пароплав та хабарів за візи.
Господи, яка краса.
Ти чула, що буває
спадкова травма, що залишається в ДНК?
Ні, не чула.
Проводили досліди на кроликах:
били їх струмом щоразу, коли ті нюхали цвіт вишні.
І діти кроликів, і діти їхніх дітей, онуки —
усі потім боялися цвіту вишні.
Це жорстоке поводження з кроликами.
Кролики сиділи й дивилися,
як б'ють струмом прабатьків?
Ні, вони ще не народилися. Їх навіть не зачали.
Про них навіть думок ще не було.
- Страх передався через ДНК. - Ясно.
Неймовірно. Це зветься епігенетикою.
Стій. Повтори.
Але повільно.
Епігенетика.
Ага, ось так.
- Епігенетика. - Так.
Епігенетика.
Епічна, як мої сідниці.
Дякую, що пішла зі мною до бібліотеки.
Будь ласка.
Якщо попрошу, станеш носити такі безрозмірні джинси?
Кого ти безрозмірним називаєш?
Лотерейні квитки будуть продаватися ще дві хвилини.
Усього дві.
Пробач, Поппі, я лише шість змогла продати.
Треба продати ще щонайменше 19.
Слухай, я пробувала.
Усі вже їх купили абощо.
Ми збираємо на органічні обіди для дітей
- і в суді… - Зрозуміло.
Я зрозуміла. Я сама їх куплю.
Куплю всі 19 та оплачу карткою.
Тримай.
Я їх заповню.
Я візьму й сама їх заповню.
Дякую.
- Кульку? - Зніму з твоєї картки.
- Ти мене не помічаєш. - Я…
Не треба так.
Можемо разом провести час. Так куди веселіше.
Це що? Татуювання на шиї?
«Я стаю». Це має подвійний сенс.
- Ти знову напилась? - Мушу щось сказати.
- Навіщо ти п'єш? - Мені треба щось сказати.
Візьми цю штуку.
Візьми мою кульку.
І ходімо зі мною.
Ідемо.
Я вписала своє ім'я в останню мить.
Я офіційна кандидатка в голови домоуправління.
До біса Розалі Роллман.
Боже мій. Перед тобою справжня політикиня.
Ти незадоволена.
Ні.
Котлети з індички вийшли сухі.
Треба було додати яйце.
Я ж хотіла додати яйце.
Кажу собі: «Шеллі».
Розумієш, не хотіла марнотратити…
Щось не так?
Ти каву будеш?
- Що? - Каву підігріти?
Тримай.
- Подивимося телевізор. - Гаразд.
Ось. Що ти хочеш дивитися?
- Не знаю. Вибери сама. - Добре.
- Новини чи щось із сюжетом? - Ні, я…
Сама вибери.
Гаразд.
Так, подивимося.
«Танці із зірками».
Добре.
Не знаю. Що скажеш?
Це «Скандал».
Ти що хочеш?
Не можу вирішити.
Не знаю, чого хочу.
Не можу вирішити. Так.
Ось це цікаво. Підійде?
Досить про мене турбуватися.
Мені однаково. Чого ти хочеш?
Вибери щось. Гаразд? Зроби вибір.
Ощаслив себе.
Що ти хотіла сказати?
Що…
Це неправильно.
Теммі, припини. Стій. Я не можу…
- Стоп. - Що це означає?
Стоп. Я не можу.
І переможець —
Сара Пфеферман.
Стій. Що це? Ти чула?
Тебе хтось кличе.
Саро?
А ось і вона.
Ти виграла. Виграла в лотерею!
Ідіть сюди.
Вітаємо!
Це телевізор.
І вам не доведеться його везти.
- Ми доставимо додому. - Моя квартира маленька.
- Усе, можете йти. - Але мені…
Усе нормально.
Гаразд.
Ось так, поплескайте.
А шість сеансів
з особистим консультантом Лаурою Мілтон Кауфберґер дістаються
Сарі П.
Саро, ви знову виграли.
Усе підлаштовано!
- Підіймайтеся. - Підлаштовано!
- Не треба… - Двічі поспіль не виграти!
А можна якось витягти інший білет?
Адже я вже…
Може, нехай інші виграють?
Мені це не потрібно.
Вона неймовірна.
- Мені начхати, яка вона. - Візьміть.
- Мені не потрібно.
Та не потрібні мені ці бісові сеанси.
Просто бери, чорт забирай!
Гаразд, нехай. Я візьму, дякую.
Дякую.
Творчий керівник Юрій Лаховський си.