То ви із Сід цим займаєтесь?
Так, займаємось.
Тобі справді подобається?
Так.
То ти просто змінила орієнтацію?
Не знаю, я просто…
…перетнула межу, яка все життя переді мною маячила.
Не знаю навіщо.
А ще я зрозуміла,
що не можу мати емоційний зв'язок із тим,
хто не страждав від патріархату.
- Ні, я серйозно. - Господи.
Увесь цей час я…
Ти лесбіянка.
Чхала я на патріархат.
Думаєш, має значення, про кого думаєш під час оргазму?
Думаєш про чоловіків — натуралка,
а якщо про жінок — лесбіянка.
Ні.
Ні?
Думати можна про що завгодно.
Знаєш, хто віднедавна займає мої думки?
Хто?
Пан Айронс із його палицею.
Дідько. Ти фантазуєш про секс із паном Айронсом?
Ні, він поруч стоїть.
Дивиться і каже, що робити.
Співчуваю.
Правда ж?
ОЧЕВИДНЕ
1 СІЧНЯ 1994 РОКУ
Стій. Твоя сім'я їде сюди
лише заради підписів у школі?
Вони не довіряють поштовій службі.
- А кур'єрській? - Гаразд.
Колтоне, що відбувається?
Вони погодилися, щоб я поїхав
на пару тижнів, відвідати Ріту і вас,
але, розумієш, вони…
Ми обговорювали те,
що я хочу залишитися тут на деякий час.
Нещодавно я розмовляв про це з ними телефоном,
і, мабуть, їм не сподобалася моя інтонація.
Вони хочуть зустріти вас.
Вибачте мені за це. Я мав відразу сказати.
Я налажав. Я винен…
Нічого страшного. Усе добре, заспокойся.
- Розслабся. - Гаразд, отже...
На кого ми чекаємо? Маму і тата?
Ну так. Батька.
Можете називати його пастором Джином чи просто Джином.
Маму я називаю мамою, але для вас вона Блоссі.
Ще моя сестра Бекі та брат Кліфф хочуть приїхати.
Так, усе. Гаразд. Розслабся.
І якщо ви не заперечуєте,
батько поставить у саду свій фургон.
Супер.
Я хочу одразу сказати:
те, що ви виграли ці сеанси в лотерею, —
це трохи проблема.
Що? Я не… Вибачте?
Спробуємо ще раз.
Я думаю, у кожному з нас щось є.
Я про це писала. У кожному є якась іскра.
І ця іскра провокує спалах.
Цей спалах волає до нас
і твердить: «Допоможіть.
Мені потрібні зміни.
Мені потрібні зміни!»
Поки не розгориться.
А вам у будь-якому випадку
іскру вручили на шкільному вечорі.
Ви її не обирали.
Це не моя вина, це не в будь-якому випадку…
Ви сказали «випадку»?
Правильно — у будь-якому «разі».
Це не так.
- Ви сказали… - Ви любите керувати?
Чула, любите це.
Я не люблю керувати.
Тобто я просто відверта, але… Може, я любила керувати раніше.
Але тепер ні. Раніше — так.
Розумієте, раніше
я мала ідеальний будинок та ідеального чоловіка,
і контейнери для їжі, знаєте, для обідів.
Усе мало бути на своїх місцях,
але це в минулому,
і я дуже далека від цього.
Моє життя — цілковитий хаос. Усе летить до біса.
Знаєте, на що це мені схоже?
Цей хаос ми звемо метушнею.
Схоже, ти, Сейді, надто багато метушишся.
Сара, але нічого.
Хочу інше сказати.
Я так і не зрозуміла щодо лотереї.
Це ви запропонували приз.
Я чую ворожий тон.
Я відчуваю, ви збудували між нами стіну.
Із цегли, цементу тощо.
І тепер ви не чуєте мене, а я вас не чую.
Але до кінця наших занять
ми розберемо цю стіну
й нарешті побачимо одна одну, і вам стане набагато легше.
Господи.
- Дивіться. - Ти ще не бачила?
Ні, я віддала старі світлини
одній художниці,
й ось надійшла відповідь.
Господи.
Вони змінили стать на світлині.
Ну й ну, це крихітка Давіна?
- Подивися, яке обличчя. - Яка гарнюня.
- Подивіться на неї. - Вона красуня.
Зі смугастої сорочки зробили сарафан.
- Подивися. - Поглянь на мене.
Покажи зуби.
Зуби давно вже не ті. Моро, ти чого?
- А там що? - Інші світлини.
Це ти?
Це я.
Я зараз щасливіша, ніж була тоді.
Я це зроблю.
- Можна взяти одну собі? - Так.
Привіт.
Вибач, це дивне прохання.
Коли приїдуть його батьки, можеш надіти це?
Що це?
Щоб створити
гарне враження в нашій «ситуації».
- Враження? - Так.
Слухай, ти гідна найкращого.
Але це сімейна реліквія за батьківською лінією…
- Не той палець. - Так. Вибач.
Вибач, ти що, робиш мені пропозицію?
Ні!
- Чорт, ні! - Гаразд.
Це дрібниця,
яку треба надіти на палець для гостей.
- Я не одягатиму її. - Ні?
Гаразд. Якщо хочеш знати, я вже розмовляв із ювеліром.
Ми створюємо дизайн справжнього кілечка,
але я…
Слухай, це тимчасово,
бо вони дуже консервативні.
Яка різниця, що вони про нас подумають?
Ми добрі люди.
І ти хочеш, щоб ми почали комусь брехати?
Ми добрі люди.
Нічого поганого не робимо.
Йому пощастило, що він буде з нами жити.
Мабуть, хочеш сказати, що це нам із ним пощастило.
- Ти просиш мене одягнути… - Приїхали!
- Будь ласка. - Господи.
Назад. Стоп.
Колтоне!
Боже мій!
От і він!
Мій хлопчик!
Як ти схуд. Шкіра й кістки!
Змінив раціон. Не п'ю солодкий чай.
Чим же тебе годують?
Привіт, юначе.
- Радий тебе бачити. - Я теж.
Я відведу хлопців у басейн?
Звісно. Не бігайте, поводьтеся добре.
Ідемо.
- Привіт. - Привіт.
Я Джош Пфеферман, це моя наречена.
Дуже приємно.
Я так давно чекала на цю зустріч.
Колтон усе життя мріяв
знайти свою матір.
Обережно тут.
Тут сходинки.
Я знаю.
А ти, дивлюся, дорослий.
Я тебе уявляв тим юнаком зі світлини.
- Ви бачили мої світлини? - Так, бачили.
Сьогодні ритуал повного місяця.
Так, зустріч проводять Леслі Макіно
і її так звана компаньйонка Зельда,
вона ж Біла відьма Ехо-парку.
- Ти слухаєш? - Так.
Я дуже уважно вивчаю цю сторінку у фейсбуці.
Це приголомшливо.
Я слухаю.
Так, я тебе люблю, але прибери це.
Ти порушуєш правило.
Це ми дістаємо тільки вночі.
Ти про зубну нитку?
Годі. Чесне слово.
Чому ти ховала це від мене?
Ця річ лише для ночі.
Вона не бачила денного світла.
- Мені дуже незручно. - Ніколи це не зніму.
- Мені незручно. - Одягну на ритуал повного місяця.
«Принесіть ритуальні інструменти — ножі, жезли, кубки».
Це не ритуальний інструмент.
Годі. Припини мене цим торкатися.
Я хотіла б піти. Ми йдемо.
Але раптом я зроблю чи скажу якусь дурість,
і вона не візьме мене до своєї програми?
Думаєш, вона тебе пам'ятає?
Імовірно.
Гаразд, ходімо туди. Рознюхаємо, що там.
Тихенько постоїмо осторонь, будемо непомітними.
Загубимося серед жінок. Жіночих особин.
Якщо підемо, треба буде привітатись.
Ненав'язливим «привіт».
Я тепер усе робитиму із цією штукою…
Я теж.
Буду кросворди розгадувати зі страпоном.
А я готуватиму чай зі страпоном. Англійський сніданок.
А я кидатиму камінці в ставок зі страпоном.
Кидатимеш камінці?
Так. А ще хочу кохати й дивитися на дощ зі страпоном.
Їм там весело.
Кажуть, у вас койоти водяться.
Полювати можна?
Боюся, у Лос-Анджелесі важко дістати рушницю.
Неправда.
Я, чесно кажучи, не в курсі.
Джин завжди такий:
куди не підемо, всі розмови зводить до полювання.
Клас. Ви мисливець?
- Ага. - Так і є.
- Лимонаду? - Привіт.
- Привіт! - Привіт!
Привіт!
А чий там фургон стоїть?
- Привіт. - Привіт.
Це родина Колтона.
Привіт.
Я пастор Джин, а ви, мабуть, бабуся Колтона.
Так, правильно.
- Радий знайомству. - Я теж.
Вітаю, я Блоссі, мама Колтона.
Дуже приємно.
Вас зустріли добре?
Так, усе чудово.
Почувайтеся як удома.
Я закуски поставив.
Знаєш, куди Теммі склала наші речі?
Світлини хочу знайти.
Не знаю, вона все тут переставила.
- Гаразд. - Ти тут надовго?
- Поки не знайду. - Ясно.
Ну що, усе гаразд?
Чудово.
- Добре. Їсти хочеш? - Так.
Добре. Несу.
Привіт.
Як справи?
Дякую, добре.
- Крутий мопед! - Дякую.
Дякую.
Вибач, що зустрічаємося тут.
Та я вже зрозумів.
Строк рецепта на мене закінчився, і я тобі вдячна.
- У нас ділова зустріч? - Вибач.
Ти всім наркоторговцям на стоянці тиснеш руку?
Ось тримай. Тут два косяки.
Я маю виписати тобі новий рецепт.
Це незаконно. Роблю це тільки тому,
- що ти гаряча сестра Джоша. - Це…
Я сподівалася… Забула попросити тебе…
Зараз поводишся як справжня наркоманка.
- Індіка? Це та, що… - Так.
- Дякую. - Та немає за що.
- Боже, як пахне. - Так.
- Я така вдячна. - Тобі стане легше.
Іди додому, увімкни музику.
«Шаде» чи щось на кшталт того.
- Скільки я винна? - Забудь.
- Справді? - Так.
Джош виручає мене, я радий виручити тебе.
- Я вдячна. - Не хвилюйся.
- Щиро дякую. - Потім розрахуємось.
Так.
Слухай, вибач,
сходимо кудись випити разом?
Ні, але дякую.
Бо ти лесбіянка?
Що?
Джош сказав, що ти стала лесбіянкою.
Тому не хочеш випити разом?
Посидьмо по-дружньому.
Розповіси, як воно.
Як це взагалі можна зрозуміти, чи ти лесбіянка?
Не знаю. У ліжку ти думаєш про те,
як уткнутися обличчям у кицьку
чи про солодкий член?
Особисто я думаю про кицьку.
Потелефонуй мені, якщо захочеш розібратися.
- Гаразд. Ще раз дякую. - Так.
І не забудь про «Шаде».
Регі теж підійде.
Запам'ятаю.
Я б сказав, що наша парафія середнього розміру.
Так.
Бувають злети та падіння, як і у всьому.
Але нас дуже підтримують щотижневі передачі.
- У вас своя передача? - Телешоу.
Є така справа.
Іноді мене навіть впізнають.
Так! Знаменитість.
Люди підходять до мене в кафе.
Ракель — равинка.
Так, але не маю телешоу.
Знаєте, нам подобаються євреї.
Безмірно їх шануємо.
Чудово.
- Ісус був євреєм. - Це так.
Ми євреї.
То ви всі євреї?
Так. І Колтон — єврей.
Реформатори сказали б, що він єврей.
Який ти єврей? Ти не єврей, любий.
Звичайно, ні.
Я вам свою кімнату не показав.
- Так, чудова думка. - Так.
- Покажемо вам дім.
Ідіть, я перевірю, як там діти.
Добре.
Угору сходами?
Хоча ні, коли народиться дитина, я переїду до цієї кімнати.
Може, спершу цю?
Дитина? Яка дитина?
Джош і Ракель чекають на дитину.
Ще нескоро.
Така відповідальність.
Вистачатиме часу на заняття в коледжі?
Зізнаюся, вступні іспити мене виснажили.
Це жахіття.
Ріта допомагатиме.
Джине, ти це чуєш?
Ви говорили з Рітою про це?
Ви не матимете проблем із Рітою?
Ні. Просто вона складна людина.
Ми не маємо з нею проблем. Вона братиме участь.
У всіх бувають складнощі.
Подивлюся на кімнату внизу.
Це підвал. Ходімо туди спершу.
Але кімната Колтона нагорі.
Вітаю.
Матимете дитину.
Так, матимемо дитину.
Маю надію, що не зробите помилку, як минулого разу.
Про що ви?
Я говорю про Колтона і Ріту.
Тепер нова дитина.
Ви залишили ту дитину.
Я не залишав Колтона.
Я дізнався про Колтона лише кілька місяців тому.
Не брешіть мені. Я не вірю вам.
Кажу вам, що я гадки не мав.
Вона втекла й народила дитину.
Вона нікому не сказала.
Насилу в це віриться.
У чому справа? Чого ви до мене чіпляєтесь?
Я ж сказав, що не мав уявлення.
Ніхто не знав!
Вибачте.
Ми знали.
Я хочу прояснити ситуацію.
Ніхто нікого не залишав.
Ми зробили щедру пожертву вашій церкві,
щоб бідолаха сплатила лікарняні рахунки.
Вони знали? Ці…
Ти хоч розумієш, яким би було моє життя?
Усе могло бути інакше.
- Якщо що? - Якби вони не брехали.
Ні, любий, усе могло бути інакше,
якби Ріта тебе не спокусила.
Так.
Задовбали повторювати цю нісенітницю.
- Але ж це… - Ракель, я її любив.
Зрозуміло?
- Слухайте. - Можна нам п'ять хвилин?
Не кричи на нього.
Заходь.
- Вибач, Колтоне, я… - Заходь сюди.
Вибачте.
Вибачте, але вони збираються їхати
і кажуть, що для мене теж є місце.
- Це якесь божевілля. - Так.
А ти…
Ти хочеш їхати з ними?
Хочеш, щоб я поїхав?
Я хочу зробити все правильно. Хочу зробити, як тобі краще.
Ти дорослий чоловік.
Чого сам хочеш?
Я думаю, у вас усе добре складається.
Ви матимете дитину.
Ракель, мені дуже шкода.
Я не знаю, друже. Не знаю.
Я…
Я не хочу вам заважати.
Мені дуже шкода.
Зрозуміло.
Як мені бути? Що я маю робити?
Це…
Це дуже погано.
Я вся на нервах.
Я тільки знаю,
що цей стан шкідливий для дитини.
За всіх присутніх, де б вони не були.
Правильно.
- Ось вона. - Де?
Та, що в центрі уваги.
Та, про кого ти думаєш.
Що то за дівчина? Це її подружка чи дочка?
Не знаю.
- Надто молода. - Вона…
Ти часом не зустрічалася із Сейлор?
Так, а що?
- Я її колишня. - Добре.
Точно. Я тебе впізнала.
Тут усі або з усіма переспали,
або хоча б мріяли переспати,
або незабаром пересплять.
Я тебе бачила в університеті. Ти дочка Морта Пфефермана.
Мори, але так.
Хочеш вчитися в мене, брудна лесбіянко?
Я сподіваюся, так.
Усім привіт. Я Алі.
- Це моя дівчина Сід. - Привіт.
А це Белла.
Чому ви зараз навчаєте?
Я не зовсім навчаю.
Люблю говорити про те, що мені важливо, з тими,
хто готовий до цього.
Люба?
- Пташечко? - Привіт.
Слава богу, я хвилювалася.
Що трапилося?
Джош усе знає. Він знає про…
Він знає про Ріту і гроші.
- Господи. - Так.
- Що ти розповіла? - Усе.
Саме вирвалося.
Усе добре?
Усе жахливо.
Даремно ти себе так мучиш.
Перестань.
Ми хотіли захистити нашого хлопчика, нашого Джоша.
І глянь на нього зараз.
Він із равинкою, заради Христа!
Ідемо, я тобі каву зварю.
І по шнапсу вип'ємо. Я наллю шнапсу.
- Люба. - Так?
Я піду.
Що?
Куди ти? Ти тільки прийшла. Про що ти?
Нам потрібно поговорити. Не йди.
У нас не виходить, і ти знаєш про це.
Між нами все скінчено.
Як ти можеш так чинити зі мною вдруге?
Мені доводилося терпіти тебе. Я вважала, що недостатньо добра.
Справа не в тому, що ти недостатньо добра.
Тобі нема куди йти.
Нічого. Знайду.
Зберу речі.
Мисливський місяць — це останній місяць
перед нашим переїздом.
Ми вшановуємо те, чого досягли.
Те, що ми вбили, те, що дало нам життя.
Це жорстоко.
Але це має сенс.
Сила і влада для кожної з нас.
- Вдало доїхати. - Ти гарно пахнеш.
Дякую, це шампунь.
Щасти вам із малюком.
Він принесе багато світла у ваше життя.
Багато світла.
Схилися перед лицем Господа
Дякую за все. Я радий знайомству.
І він піднесе тебе
Дедалі вище і вище
І він піднесе тебе
Схилися перед лицем Господа
Запитаю ще раз.
Хочу переконатись. Ти цього хочеш?
І він піднесе тебе дедалі вище і вище
Якщо хочеш, щоб я залишився, просто скажи.
Схилися перед лицем Господа
І він піднесе тебе
Дедалі вище і вище
І він піднесе тебе
Схилися перед лицем Господа
І він піднесе тебе
Дедалі вище і вище
І він піднесе тебе
Схилися перед лицем Господа
І він піднесе тебе
Дедалі вище і вище
І він піднесе тебе
Агов! Відчиніть ворота хтось!
Агов!
Хто-небудь, відчиніть мені, будь ласка, ворота!
Будь ласка, допоможіть!
І він піднесе тебе
Дедалі вище і вище
І він піднесе тебе
Відчинить мені хтось ці бісові ворота!
- Вибачте, пані Пі! - Відчиняй!