הנה, לאשרות.
- ברלין, 1933 -
צלצלו בפעמונים, המלכה בבית.
צעדת לכאן ככה ואף אחד לא הרג אותך ממכות?
אתה לא חושב שזה קצת משוגע?
בעצם, אני בסדר.
יש לי תעודת טרנסווסטיט.
אף אחד לא יכול לעצור אותי.
אני מוגנת ע"י העירייה.
כתוב שם שאני לא משוגעת.
מה זה טרנסווסטיט? זה כמו "פייגלע", נכון?
לא, אני טרנסווסטיט.
אתה נראה כמו אנה סטורלס.
מגנוס דאג שהעירייה תוציא תעודות כאלה לכולנו.
מי זה מגנוס? המאהב ההומו שלך?
לא, מגנוס... -לא, לא המאהב ההומו שלי.
הוא ראש המוסד שגיטל עובדת בו.
אימא, אם תצאי יותר,
אולי לא תשנאי כל כך את ברלין.
זאת עיר יפה.
אני חושבת שזאת עיר נפלאה.
בלי כל הגרמנים שחיים בה היא הייתה נהדרת.
רוזה, קיוויתי שמחר בבוקר תלמדי אותי
לנסוע ברכבת התחתית.
אני מפחדת מהשער המסתובב כי שמעתי המון פעמים
שהוא שובר לנשים את אגן הירכיים.
שמעתם על אחותה של שילה?
היא נאלצה ללדת דרך הפנים שלה.
תישארי בבית הלילה ומחר תלמדי אותי סוף סוף...
בעצם, אני לא יכולה מחר בבוקר.
מתי תחזרי הביתה?
אני אישן אצל...
אני אישן אצל גיטל.
תישארי כאן הלילה, רוזה, בבקשה.
תישארי... רוזה, תישארי כאן.
תישארי כאן עם אימא.
שלום, אימא.
אלוהים.
מה עשית? -אני רוצה להשתכר יותר. הנה.
לא.
לא, אל תעשי את זה, זה מזכיר לי את אבא.
לאחיות.
מתגנבת פנימה, מתגנבת החוצה.
אני לא מתגנבת.
יכולתי להיות מתה, את יודעת.
לשכב בתעלה באיזה מקום
בעוד תולעים אוכלות את העיניים שלי ולא היית שמה לב.
את מורבידית. -את מורבידית.
השגתי את האשרות.
מה? -השגתי את האשרות.
לשלושתנו.
זה שלך, תחזירי לי את זה. זה שלך.
כתוב "גרשון".
יש לך אשרה לגיטל?
שמך גרשון.
שמי גיטל, את יודעת ששמי גיטל.
בסדר, היום אתה גיטל. מחר תהיה אדית.
אחר כך תוכל להיות לובסטר מזוין.
תשנה את השם שלך כשתגיע לאמריקה, בבקשה.
לא אעזוב את מגנוס.
קח אותי לגבר הזה.
איפה הוא?
רגע.
מה עשית לילד שלי?
קוראים לה גיטל. -גיטל?
איזה שם נורא.
זה השם שהיא בחרה.
מה זה? זה קרקס? קרקס מין?
לא. -גן חיות לזיונים?
אתה מקים דת...
דת למין? -לא, אני לא מאמין בדת.
אני מאמין במדע.
אני מאמין באמת.
אני מאמין בהיגיון, בקדמה.
הביטי. הביטי סביב.
הביטי סביב. את בספרייה שלי.
ליד המוזיאון שלי.
את מתחת למחלקה הרפואית שלי.
את צוחקת? זה העתיד!
מה זה?
האשרה של גרשון.
כשהוא ישנה את דעתו וירצה את אימא שלו,
תשמור על זה בשבילו ותיתן לו את זה, בסדר?
תשמור את זה במקום בטוח, בבקשה.
תנקי את הפנים.
תחזרי הביתה בתוך שעה. אנחנו צריכות לארוז ולעזוב.
אם אתה מתכוון להיות אישה,
תכסה את הציצים.
מביש.
טרנס-פרנט
- 1 בינואר, 1994 -
זה קרוספיט.
תעבדו כמו בקרוספיט.
קדימה, הגיע הזמן לעבוד.
זה לא פילאטיס.
קדימה! תתאמצו, בכל הכוח.
תתאמצו, בכל הכוח.
תנוחו כשנסיים.
זה מה שאני אוהב לראות!
מהאגן, תתפוצץ מהאגן.
עד למעלה.
קדימה, טירון, אל תעשה את זה איך שאתה רוצה,
תעשה את זה נכון.
בסדר, תהיה לך מספיק מנוחה כשנסיים.
ככה זה יהיה?
נראה כמה תרגילי סקוואט תעשה היום.
תמשיך. בסדר?
מהר קצת יותר. אתה יכול לעשות את זה מהר יותר.
יש בך עוד כוח, נכון?
נראה טוב יותר. על זה אני מדבר.
עד כה הדבר שהכי קשה לי בשנה היהודית החדשה
הוא שאני ממשיכה לכתוב 5775 על המחאות.
אני די בטוחה שסיפרת אותה הבדיחה ב-5774.
בסדר.
אני לא רוצה להתחיל משהו,
אבל חשבתי קצת
על השיחה שלנו, הרעיון על פוליאמוריה, זה משגע אותי.
אל... זאת לא המילה הנכונה.
זה לא קשור לאנשים אחרים.
זה קשור אלינו.
עד כמה זה נפלא.
כמה את מדהימה וכמה אני אוהבת להיות איתך.
כשאני איתך, אני מי שאני,
ואני רוצה להמשיך לעשות את זה ולהתרחב
ולהתקרב עוד ועוד לזה, ואני יודעת...
שאתחיל להיסגר אם אנחנו
נתחייב לשנה הבאה, לחודש הבא או...
חודש? קשה לך לחשוב על זה?
על חודש שלם איתי או שבוע?
מחר? יום? זה יהיה קשה או...
את יודעת, מה יקרה בעוד שעה?
נמשיך להיות יחד בעוד שעה או שזה קשה מדי?
זה כולא אותך?
תפסיקי. -אני כולאת אותך.
תפסיקי. מה? לא.
ברור שמחר, אני...
אבל כן, מיום ליום, למה לא? למה לא...
למה שנכביד על עצמנו עם ציפיות, ו...
כי זה לא מכביד. זה לא מכביד עליי.
אני לא יכולה לעשות את זה ככה, אני לא יכולה לעשות את הגרסה הזאת.
אני לא כזאת ואת יודעת את זה.
לא אעשה את זה.
לא אלך לפסטיבל ולא אעשה את זה.
תפתרי את זה!
- מרכז הלהט"ב, לוס אנג'לס -
אני לא יודעת לאן אני שייכת אבל אני רוצה לעזור.
יש הרבה מה לעשות. יש מגוון אפשרויות.
"סיר חשמלי", משלוח ארוחות להומואים.
אני לא חושבת שארצה להכביד בבישול שלי על מסתגרים.
איך תסתדרי עם התערבות במשבר?
אני נדחפת המון.
אני טובה מאוד בזה...
זה מה שהילדים שלי אומרים לי. -בסדר.
תספר לי עוד. -פרויקט טרוור.
מחפשים אנשים למשמרות עמוק בלילה.
זה קשה, בעיקר בני נוער אובדניים.
זה חשוב. -כן.
אנשים שעובדים בקו החם
עוברים תוכנית הכשרה מפרכת.
רק משמרת "בית הקברות" פנויה?
אנחנו לא קוראים לזה משמרת "בית הקברות",
בגלל אופי השיחות.
כן, לא אומר את זה בטלפון.
אביא לך טופס בקשה. -בסדר.
סליחה.
היי.
לא ידעתי שאת עושה יוגה.
סליחה.
כן.
איזו יוגה זו? -היא נקראת "האטה".
טוב, לי יש מוח חארטה...
בסדר.
דאווינה. -מה את רוצה, מוארה?
זה מה שנעשה? את רוצה שאעזוב?
את רוצה שאמצא מגורים אחרים?
זה המצב שלנו? נהיה שוב חברות?
אני מנסה להשתנות, בסדר?
אני מנסה לעשות את הדבר הנכון.
אני כאן, אני מתנדבת למען האנשים האלה, אלוהים.
אם תתנדבי פעמיים בשבוע, לא עושה אותך אימא תרזה.
אני יודעת.
דרך אגב, אימא תרזה לא הייתה אדם נחמד.
פגומה.
שלום? -תיכנסי.
אני כאן.
בואי הנה.
תוכלי לבוא לכאן להריח את הפלפל הזה?
אני חושבת שהגבעול רקוב.
יש לזה ריח של עובש?
זה נראה לי כמו גבעול...
נראה מה יש בפנים.
כן. -לזלי נמצאת? אני...
יש לי משהו... -בטח.
בי? היי, בי!
את גרה כאן? חשבתי שאת גרה ליד.
כן, התנור שלי מקולקל.
בי! -מה?
שלום. -שלום.
אני מצטערת, אני... הבאתי לך את החיבור שלי.
כן. פשוט...
שימי אותו שם, אגיע אליו.
את מכירה את בלה?
שלום. -שלום.
אקח אותך ל"אובר" שלך, מותק.
שלום.
היא צעירה.
את יודעת, הגעתי למחשבה
שלזלי חשה בוז כלשהו כלפי הגוף הנשי המזדקן.
אז, נראה שפער הגילאים הולך וגדל.
הבנות נעשות צעירות יותר?
ביתר דיוק, לזלי מתבגרת
והן נשארות בנות 21.
חכו, זה תהליך מסובך
לבחור את המכונית המתאימה... -אלוהים.
שתיקח את הכוסים הבררניים שלכן
אולי זאת?
לאן ניסע?
רחוק ככל האפשר מלוס אנג'לס.
זה מגניב.
זה מצוין.
תיכנסו, תבדקו אם היא מתאימה.
יכולות להיות לנו מיטות משלנו.
חלונות צבועים. -כל שורה...
ג'וש יוכל לישון מאחור כשאנהג.
לא, לא. את לא תנהגי.
זה מה שנעשה, אשים שמיכות קטנות,
ואכין קנים קטנים.
ואאכיל אתכן בסוכריות גומי כשניסע...
כדי להשקיט את המוחות שלכם.
מה שלומכם? -הנה הוא.
שלום, ריצ'רד.
ג'ושוע פפרמן. -ג'ושוע.
מה שלומך? -בסדר.
שלום. -הבנות שלי אוהבות את המכונית הזאת.
כן, בנות יפות צריכות מכונית יפה. -כן.
הדגם הבסיסי מתחיל ב-39,500.
מההתחלה, כמה תוכל לרדת?
בלי שטויות.
אולי אוכל לרדת ל-38. -לא.
לא אוכל לרדת יותר בלי שיפטרו אותי.
38? בסדר.
מאין אתה? -אנסינו, ואתה?
פסיפיק פליסיידס. -באמת?
שני בחורים מקליפורניה. -מגניב.
שני בחורים מקליפורניה. -זהו.
על זה אני מדבר.
מה תוכל לעשות בשביל תושב לוס אנג'לס כמוך?
אני חושב שתוכל להציע משהו טוב יותר מ-38.
אני יודע שתוכל להציע משהו טוב יותר מ-38.
אני באמת לא יכול. -שלושים ושניים אלף.
בסדר, זה בלתי אפשרי.
שלושים ושניים, נכון?
נכון?
תמכור לי את המכונית הזאת ב-32 אלף דולר.
אני יודע שאתה צריך את העמלה.
אם לא, אעזוב.
שלנו.
בסדר, למי יש רישיון?
נתראה באולפן.
האחרון שמגיע לאולפן קונה גלידת יוגורט.
בן זונה.
ואז סיד עזבה.
ועכשיו אני צריכה לנסוע לבד לאיידילוויילד.
לזלי לא תהיה שם?
כן, זו בדיוק הסיבה שבגללה אני לא רוצה לנסוע לבד.
אני לא רוצה להיראות כמו אחת המעריצות שלה.
היית צריכה לראות את ציפור הבייבי הקטנה
שנודתה מהכנסייה המורמונית
יוצאת מהחדר שלה כאילו שזיינו אותה עד שכחה כמו...
אלוהים. היא לא זקנה?
היא די מבוגרת. היא סקסית להפליא,
חכמה מאוד
ואני מחבבת אותה מאוד.
אני חושבת שאני מבוגרת מדי בשבילה.
אני לא מתלוצצת, היא אוהבת אותן צעירות מאוד.
אני צריכה לפגוש את האישה הזאת.
אלוהים, בואי איתי לאיידיליוויילד.
תפגשי אותה ולא אצטרך לנסוע לבד.
לא, אני לא יכולה.
בבקשה. -טכנאי הכבלים מגיע
להתקין טלוויזיה גדולה יותר.
את שומעת את המילים שיוצאות מהפה שלך?
למקרה שאת לא,
"טכנאי הכבלים בא להתקין טלוויזיה גדולה יותר."
היי.
שלום. -המקום נראה מצוין.
כן. נכון שהוא מדהים?
נראה כאילו שאנחנו בקי וסט.
זה חגיגי מאוד, אימא.
ג'וש יבוא? -לא.
הזמנתי אותו, אבל הוא עדיין מדוכא.
כן, גם אני.
חשבתי שרקל תהיה הגיסה שלי. -זה נורא.
זה טרגי. -כולנו חשבנו שזה ייגמר אחרת.
זה מכשיר מרגריטות? -כן.
באזי קנה לי אותו!
שלום, באזז. -שלום, בנות.
וגריל? -כן, הוא קנה לי גם את זה.
הוא אוהב בשר.
גם אני אוהבת את הבשר שלו.
אימא. אני אוכלת.
אני יכולה לקבל אחד כזה? -כן.
בעוד רגע. הצלחת קטנה מדי.
אני צריכה לעשות את זה באצבע.
הוא עבר לגור איתך?
הוא גר בספינת מגורים.
בלייק הוואסו. -הוואסו.
הנסיעה הייתה ארוכה מדי.
ובכן, יש לו מגירה.
אני עדיין לא יודעת להפעיל את זה.
אבטיח צהוב? זה אקזוטי מאוד.
ידעתי שזה ימצא חן בעינייך. -תודה על שהבאת את זה.
מעניין אם זה מעורר תשוקה. אני מקווה שכן.
אני מרגישה שאף אחד לא מבין אותי.
הרגשתי כך, אני מבינה מה את אומרת.
את יודעת, תמיד חשוך לפני...
הסערה? השחר? -ואני מתה.
זה קשה.
זה קשה מאוד. -אני יודעת, אבל זה בסדר.
את רק צריכה להיכנס לזה ולהתערב
במה שהם מרגישים. הם עומדים לפגוע בעצמם.
את צריכה למנוע מהם לעשות את זה.
בסדר.
בסדר? -כן, זה קשה יותר משחשבתי.
היו לי מחשבות כאלה.
זאת את?
אלוהים. -התאבדות ו...
לפעמים אני חושבת שיהיה קל יותר
אם לא אהיה כאן.
מתי זה קרה?
בשנה הראשונה בתיכון,
בשנה השנייה.
בכל התיכון ובמכללה.
פחות או יותר עד לפני שלוש שנים ו...
אני לא יודעת, עדיין יש ימים כאלה.
עדיין?
תקשיבי לי, אם יש לך מחשבות כאלה, תתקשרי אליי.
אם יש לך מחשבה כזאת,
באמת, תתקשרי אליי.
כי אבוא ואומר לך כמה את נהדרת
ונפלאה ומיוחדת ושיש לך נפש משגעת
ושהעולם יהיה עלוב ומגעיל בלעדייך.
את מבינה אותי?
את אימא טובה מאוד.
בסדר, מי אוהב אותם מדממים?
קדימה, הם מושלמים.
זה הרבה בשר.
הרבה בשר.
כתוב על זה משהו?
אמן תמיד חותם על יצירתו.
- בשר באזי -
כן, זה מ"סקיימול".
יש שם כל מיני גאדג'טים מגניבים כאלה.
את רוצה כזה? אני יכול לקנות לך.
מגניב כל כך. -בסדר, חבר'ה,
אתם מביטים בנשיאה החדשה של ועד השכונה.
וואו.
כן, הידד, זה היה ניצחון מוחץ.
תנחשו מה. -מה?
אחרי הפגישה הראשונה...
רציתי לפרוש.
ישבתי והקשבתי לכמה חריינים זקנים
שדיברו על הצבע שצריך להיות לפסי ההאטה המחורבנים.
אלוהים!
אז באזי אמר לי...
אמרתי לה, את צריכה לעשות מה שאת רוצה בחיים האלה.
לא מה שאת חושבת שאת צריכה לעשות. פשוט תפרשי.
-פשוט תפרשי.
פרשת אחרי הפגישה הראשונה?
כן. ספר להן על השיט.
אני לוקח את אימא שלכן לשיט של חמישה ימים באלסקה.
חמישה ימים. אתן יודעות מה?
אם תסתכלו בעלון,
יש תמונה של בופה, מזנון מאכלי ים.
בופה עם צדפות, חלזונות, חסילונים בגודל של היד שלך
וצדפות בגודל של פוטבול. והכול חינם.
את יודעת מה? אני צריכה לרחוץ ידיים.
כן, אני צריכה להשתין. -לאן אתן הולכות?
מה קורה כאן? -אני לא יודעת.
מי האדם הזה? אני לא מבינה.
זה עציץ.
הם לא אמתיים. -הם כן.
לא. זה לא. -זה אמתי וזה חי.
אלוהים. היא משקה עציצים?
יש עוד אחד.
היא במצב של לימרנס. -נקי כאן כל כך.
היא בלימרנס.
היא במה?
לימרנס. -מה זה לימרנס?
אהבה עיוורת, התאהבות ראשונית.
זה גורם לך לנקות את הארונות?
היא קנתה בידה.
אלוהים, אני אוהבת את הדברים האלה.
נקי ומסודר כל כך!
זה עולה 500 דולר.
באזי אוהב שיניים נקיות.
אני חושבת שיש לזה רטט, תנודות, גבוה, בינוני, נמוך.
קר, חם.
איפה הכיסוי לממחטות שעשיתי לה בכיתה ה'?
אלוהים, היא זרקה את הכיסוי לממחטות שסרגתי?
אימא!
חם ורטוב מאוד.
אלס!
אלס! תסגרי את הדלת!
מה? -תסגרי את הדלת.
נתתי הכול לארגון "הדסה".
נפטרתי גם מכל הארגזים של הבגדים עם העובש והצעצועים
שהיו בחניה. אני יכולה לנשום.
אימא! יצירות האמנות שלי היו בארגזים האלה.
אילו יצירות אמנות?
כל יצירות האמנות שלי מהשנה הראשונה בבארד.
הציורים שלי, הקולאז' שלי ויצירות הווידאו שלי.
באזי אומר שאם מחזיקים משהו ביד
והוא לא משמח אותך, צריך להיפטר ממנו.
לא רציתי להיות כמו האגרנים בטלוויזיה.
את רואה? -אלוהים, אימא.
הכול נעלם.
לא רצית להשאיר שום דבר, אימא? כלום?
שום יצירת אמנות שיצרתי בשבילך כשהייתי ילדה?
והציור שלך מחזיקה את התינוק?
הציור הזה לא שימח אותי.
לא הייתי מושכת, נראיתי כועסת.
ושל מי היה התינוק הזה?
זה היה תינוק סמלי, אימא, זה היה ציור.
בכל מקרה, אמרתי לכם במשך חודשים
לבוא לקחת את הדברים שלכם.
אני לא מתקן אחסון.
אבא שלכם הוא בעל הבית הענקי.
באזז! -כן?
את צריכה עזרה?
לא ממש.
אימא שלנו זרקה את כל הדברים שלנו, אנחנו מחפשות אותם.
תוכלי להיות עדינה, בבקשה?
פשוט... תודה. -סליחה.
למעלה. -כן, בסדר, תודה.
יכולתי להיות ציירת.
בטח הייתי צריכה להיות ציירת.
המורה שלי אמרה שיש לי כישרון גולמי חריג.
מישהו נתן את התנ"ך שלו.
את חושבת שהוא איבד את האמונה?
אני מאבדת את האמונה שנמצא את הדברים שלנו.
אני צריכה להתחיל לעשות משהו, משהו שהוא גדול יותר ממני.
כל דבר, אבל משהו גדול מאוד.
באמת? משהו גדול מאוד?
למשל, פסטיבל מוזיקה גדול מאוד
ביער גדול, מלא בווגינות גדולות,
מדורות גדולות וחיבוקים גדולים מאחותך?
הפקקים בכוונה שלא נגיע לשום מקום.
כן.
זאת קנוניה. זה מה שזה.
קדימה, בן זונה, קדימה!
ג'וש, באמת.
הייתי עוקף אותו, לו יכולתי,
אבל הכלבה עם הילדים במכונית
משגעת אותי.
תירגע. -מה הבעיה שלהם?
מה הבעיה שלך? אתה מתנהג מגעיל.
שתלך להזדיין. -תירגע.
אלוהים, אתה מביך.
סע, חתיכת חרא!
אתה מפחיד אותי. -הם סוגרים אותי.
אלוהים, תפסיק!
ברצינות, מה קורה לך?
אני חושבת שכדאי שתעצור.
ג'וש, אתה בסדר?
אני לא יודע.
את חושבת שדוב יוכל לפתוח את הרוכסן?
כן. -באמת?
הם מעדיפים ידיות, אבל הם אוהבים רוכסנים מוצלחים.
את דפוקה.
שלום.
אימאבא! -היי.
היי. -היי!
מה קורה? מה כל זה?
אנחנו הולכות לפסטיבל המוזיקה לנשים באיידיליוויילד, למחנה.
אנחנו בודקות את הציוד החדש שלנו.
זה "נשיים", פסטיבל נשיים, עם י' נוספת.
זה נפלא.
כן, נשתה, נרקוד ונניע את הציצים שלנו ברוח.
זה זה? -כן, זה הגיע.
תני לי לראות. -מה זה?
זה שירות שמשנה את המגדר של תמונות מהילדות. בואו.
באמת? -כן, זה מגניב. בואו נראה.
שולחים תמונה?
כמובן. תראו.
חכו רגע.
בסדר, חכו.
אלוהים! -אלוהים!
תראו, שמו לך סרט בשיער.
מה שהם עושים הוא נפלא כל כך.
תראו. -אלוהים!
זה בר המצווה שלך?
אלוהים, תארי לעצמך לו היית יכולה להיות היא כל חייך.
כן.
אז אני הייתי מניעה את הציצים שלי בטבע.
עם הבנות שלי.
כן.
כן, בסדר.
"בחושך יש רעב שאינו יודע שובע
"אינו יודע שובע
"ולאור יש קריאה שקשה לשמוע
"קשה לשמוע
"אני כורכת סביבי את פחדיי כמו שמיכה
"שמיכה
"השטתי את ספינתי לחוף מבטחים עד שהטבעתי אותה
"הטבעתי אותה
"אני זוחלת על החוף שלך
"והלכתי לרופא, הלכתי לגבעות
"דאגתי לילדים, שתיתי מהמעיינות
"יש יותר מתשובה אחת לשאלות האלה
"שמכוונות אותי בקו עקום
"ככל שאני מחפשת פחות מקור למשהו מוחלט