Ось. Це для віз.
Берлін, 1933 рік
Бийте в дзвони. Королева приїхала додому.
Ти так прийшов сюди? І ніхто тобі не врізав?
Не вважаєш, що це божевілля?
Загалом, зі мною все гаразд.
Я маю перепустку трансвестита.
Мене ніхто не може заарештувати.
Я під захистом муніципалітету.
І там написано, що я не божевільний.
Що таке «трансвестит»? Щось на кшталт брехуна?
Ні, це я. Я трансвестит.
Ти схожий на Анну Стурліз.
Маґнус переконав муніципалітет видати їх усім нам.
Хто такий Маґнус? Твій гей-коханець?
- Ні, Маґнус… - Ні, він не мій коханець.
Це ректор інституту, де працює Ґіттель.
Якби ти частіше виходила надвір,
ти перестала б ненавидіти Берлін.
Це дуже приємне місто.
На мою думку, це чудове місто.
Якби не юрби німців, тут було б чудово.
Роуз, я сподівалася, що завтра вранці ти навчиш мене
користуватися місцевим метро.
Я боюся турнікетів, бо навколо тільки й кажуть,
як вони ламають жінкам тази.
Чули про сестру Шейли?
Їй довелося народжувати через голову.
Так що сьогодні ти залишаєшся вдома, а завтра нарешті навчиш мене…
Правду кажучи, я завтра вранці не можу.
О котрій ти прийдеш?
Я залишусь у…
Я залишусь у Ґіттель.
Роуз, залишся ночувати тут. Будь ласка.
Залишся… Роуз, залишся тут.
Залишся з матусею.
Бувай, матусю.
Боже.
- Що ти зробила? - Я хочу ще дужче напитися. Ось.
Ні.
Ні, не треба, ти нагадуєш мені про батька.
За сестер.
Крадешся всередину, крадешся назовні.
Я не крадусь.
Знаєш, я ж могла померти.
І валятися десь у канаві.
Черв'яки б їли мої очі. А ти б і не помітила, що мене нема.
- Ти хвора на всю голову. - Ти хвора на всю голову.
Я дістала візи.
- Що? - Я дістала візи.
Для всіх трьох.
Це твоя. Віддай назад. А ця твоя.
Тут написано «Ґершон».
Маєш візу для Ґіттель?
Тебе звуть Ґершон.
Мене звуть Ґіттель. Ти знаєш, що мене звуть Ґіттель.
Гаразд, сьогодні ти Ґіттель. Завтра будеш Едіт.
Післязавтра хоч довбаним лобстером.
Поміняєш ім'я в Америці, будь ласка.
Я не залишу Маґнуса.
Проведи мене до цієї людини.
Де він?
Зачекай.
Що ви зробили з моїм хлопчиком?
- Її звуть Ґіттель. - Ґіттель?
Яке жахливе ім'я.
Вона сама обрала це ім'я.
То що тут у вас, цирк? Секс-цирк?
- Ні. - Секс-зоопарк?
Ви започатковуєте релігійну…
- Секс-релігію? - Ні, я не вірю в релігію.
Я вірю в науку.
Я вірю в правду.
Я вірю в розум, що розвивається.
Погляньте. Озирніться.
Озирніться навколо. Ви в моїй бібліотеці.
Ви поряд з моїм музеєм.
Над вами — мій медичний заклад.
Вам смішно, але це є майбутнє!
Що це?
Віза для Ґершона.
Коли він одумається і захоче до матусі,
дайте її йому, гаразд? Хай вона буде у вас.
Не загубіть її, будь ласка.
Вмийся.
Будь вдома за годину. Нам треба збиратися та їхати.
А якщо ти збираєшся бути дівчиною,
прикрий цицьки.
Який сором.
ОЧЕВИДНЕ
Це кросфіт.
Працюйте як треба на кросфіті!
За роботу.
Це не пілатес.
Уперед! Викладайся на повну.
Викладайся на повну!
Відпочинеш, коли закінчиш.
Ось що я хочу побачити!
Стегнами, стегнами працюємо.
Вище тягнемося, вище.
Новенький, треба робити не так,
як хочеться тобі, а так, як треба.
Потім буде багато часу, щоб відпочити.
Ось як треба працювати.
Подивимося, скільки разів ти присядеш.
Рухаємось. Гаразд?
Трохи швидше. Ти можеш трохи швидше.
Ти можеш більше.
Уже краще. Краще. Ось це я і мав на увазі.
Поки що найважче для мене у святкуванні єврейського Нового року —
те, що я пишу «5775» у чеках.
По-моєму, ти так само жартувала 5774-го.
Гаразд.
Не хочу знову починати,
але я час від часу в думках повертаюся
до твоєї ідеї з поліаморією. Вона зводить мене з розуму.
Не… Це неправильна назва.
Ідеться взагалі не про інших людей.
Мова про нас, про мене та про тебе.
Про те, як це чудово,
яка ти чудова, як я люблю бути з тобою.
Про те, як, зійшовшись із тобою, я стала собою,
і як я хочу продовжувати в такому самому дусі, хочу рухатися далі,
дізнаватися про себе більше, і я знаю,
що я просто впаду в апатію, якщо нам доведеться
пов'язати себе зобов'язаннями або наступного року, або місяця, або…
Місяця? Тобі важко планувати наперед?
Чи будеш ти зі мною за місяць чи тиждень?
Завтра? За день? Це так складно, чи…
Що може статися за одну годину?
Чи будемо ми разом за годину? Це складно?
Я тебе так дістала?
- Перестань. - Я тебе затиснула в куток.
Припини. Що? Ні.
Звісно, завтра. Я просто…
Так, я живу одним днем. Чому б і ні?
Навіщо обтяжувати себе очікуваннями та…
Бо це не тягар. Для мене це не тягар.
Я так не можу. Я не можу жити за цим сценарієм.
Я не така, і тобі це відомо.
Я не братиму в цьому участі.
Я не піду на фестиваль, і цього теж не буде.
Тож розбирайся сама!
Не знаю як, але хочу допомогти.
Багато чого можна зробити. Є різні можливості.
Мультиварка — кухня на колесах від секс-меншин.
Не думаю, що варто нав'язувати моє кухарство тутешнім мешканцям.
Як щодо антикризових заходів?
Я часто лізу не у свою справу.
Я профі в цьому…
- Мої діти можуть підтвердити. - Добре.
- Продовжуйте. - Проєкт Тревора.
Їм потрібні люди для роботи в нічну зміну.
Напружене заняття. Здебільшого суїцидальні підлітки.
- Це важливо. - Так.
Там працюють оператори гарячої лінії,
проходять серйозне навчання.
Вакансії є тільки в «смертельну» зміну?
Зазвичай це словосполучення не використовується,
тому що воно занадто гнітюче.
Ну так. Я не так говоритиму телефоном.
- Я принесу вам анкету. - Добре.
Вибачте.
Привіт.
Я не знав, що ти займаєшся йогою.
Вибач.
Займаюсь.
- А яка це йога? - Вона називається «хатха».
Спробуй лише запам'ятати…
Гаразд.
- Давіно. - Чого тобі, Моро?
Так усе буде? Хочеш, щоб я з'їхала?
Хочеш, я знайду іншу квартиру?
Усе так і залишиться? Ми знову будемо подругами?
Я намагаюся змінитись.
Я намагаюся все робити як треба.
Я прийшла сюди, буду тут волонтером.
Волонтерство двічі на тиждень не робить тебе матір'ю Терезою.
Я знаю.
Мати Тереза була не дуже приємною людиною.
Небездоганною.
- Добрий день. - Заходьте.
Сюди.
Проходь сюди.
Підійди сюди й понюхай цей перець.
Здається, цей стручок гнилий.
Пахне пліснявою?
Схоже на стручок…
Подивимося, що тут усередині.
- Точно. - Леслі тут?
- Я дещо принесла. - Звісно.
Бі? Агов, Бі!
Ви мешкаєте тут? Я думала, по сусідству.
Так. У мене плита зламалася.
- Бі! - Що?
- Привіт. - Привіт.
Вибачте. Я просто принесла свою роботу.
Так. Просто
поклади його туди, і я потім цим займуся.
Ти знайома з Беллою?
- Привіт. - Привіт.
Я викличу тобі таксі, пташечко.
Бувай.
Вона така молода.
Я думаю,
що Леслі не надто шанує старе жіноче тіло.
Тому різниця у віці просто збільшується.
Тобто, дівчата з кожним разом дедалі молодші?
Швидше, Леслі старіє,
а їм усім, як і раніше, 21.
Вибирати, у чому поїдемо в турне,
- треба ретельно… - Господи.
…щоб возити вас, дівчатка…
Як щодо цього?
І куди ми поїдемо?
Якнайдалі від бісового Лос-Анджелеса.
Чорт забирай, це ж круто!
Неймовірно.
Застрибуйте. Подивимося.
Тут усім дістанеться по ліжку.
- Тоновані вікна. - У кожному ряді…
Джош може спати ззаду, поки я буду за кермом.
Ні. Ти не поведеш.
Ми зробимо ось що.
Зробимо вам гнізда з ковдр.
А я годуватиму вас черв'ячками із желатину…
Та ти здурів.
- Як поживаєте? - А ось і він.
Привіт. Річард.
- Джош Пфеферман. - Джоше.
- Як справи? - Добре.
- Привіт. - Дівчаткам сподобався цей.
- Гарним дівчатам гарний автобус. - Звісно.
Ціна на базову модель цієї марки — від $39 500.
Нумо одразу до справи. Яка мінімальна ціна?
Не мороч мені голови.
- Я зможу збити до $38 000. - Ні.
Якщо запропоную нижчу ціну, мене звільнять.
Тридцять вісім тисяч? Гаразд.
- Ти звідки? - З Енсіно. А ви?
- Пасифік Пелісейдс. - Правда?
- Маємо тут двох хлопців із Каліфорнії. - Круто.
- Двоє хлопців з Каліфорнії! - Ну ось.
А я про що.
Чим порадуєш земляка з Лос-Анджелеса?
Гадаю, ти можеш опустити ціну нижче за $38 000.
Я знаю, що ти можеш знизити ціну.
- Я справді не можу. - Наприклад, $32 000.
Це просто фізично неможливо.
Тридцять дві, гаразд?
Гаразд?
Продаси мені цей мікроавтобус за $32 000.
Знаю, тобі потрібні ці комісійні.
А якщо не потрібні, то я піду.
Як раз плюнути.
Гаразд, хто має права?
До зустрічі в студії.
Хто приїде до студії останнім, купує всім морозиво.
Негідник.
А потім Сід пішла.
І тепер мені доведеться їхати на фестиваль одній.
Та жінка, Леслі, там?
Так, саме тому я і не хочу їхати одна.
Я не хочу здаватися однією з її шанувальниць.
Ти б бачила цю маленьку пташку,
вигнанницю з мормонської комуни,
що виходить із її спальні, одурманену до непритомності, як…
Боже. Хіба вона не стара?
Вона похилого віку, вона дуже сексуальна
й дуже розумна.
І вона мені дуже подобається.
Хоча навіть я застара для неї.
Я не жартую. Вона справді любить зовсім молоденьких.
Мені треба з нею познайомитися.
Боже. Поїхали зі мною на фестиваль.
Ти зустрінешся з нею, а мені не доведеться їхати самій.
Ні, вибач. Я не можу.
- Будь ласка. - Прийде майстер,
щоб встановити більший телевізор.
Ти чуєш, що сама кажеш?
Якщо ні, то ось:
«Прийде майстер, щоб встановити більший телевізор».
Привіт.
Привіт!
- Привіт. - Як тут гарно.
Так. Хіба тут не чудово?
Наче ми в Кі-Весті.
Дуже святково, мамо.
- Джош приїде? - Ні.
Я його запросила, але його депресія ще не пройшла.
Так, моя теж.
Я думала, що Ракель буде моєю невісткою.
Ми всі думали, що буде інакше.
- Це автомат для «Маргарити»? - Так.
Базз мені купив.
- Привіт, Баззе. - Привіт, дівчата.
- А гриль? - Так, це він теж мені купив.
Він любить м'ясо.
А я люблю його м'ясо.
Мамо. Я ж їм.
- Можна один? - Так.
Через хвилину. Порції малі зробила,
доведеться виколупувати пальцем.
Він переїхав до тебе?
Він живе в плавучому будинку.
- На озері Гавасу. - Гавасу.
Дорога туди та назад коштує дуже багато.
Він має ящик у шафі.
Я ще не знаю, як ця штука працює.
Жовтий кавун? Дуже екзотично.
- Я знала, що тобі сподобається. - Дякую.
Цікаво, це афродизіак? Сподіваюся.
Маю таке відчуття, що мене ніхто не розуміє.
Я також через це пройшла й розумію, про що ти.
Кажуть, що є затишшя
- перед бурею? - І я померла.
Це важко.
- Це дуже важко. - Я знаю, гаразд.
Ти маєш перейнятися і перехопити
їхні почуття. Вони на межі самогубства.
Ти маєш зупинити їх.
Добре.
- Добре? - Так, це складніше, ніж я думала.
Я мала такі думки.
Ти?
- Боже. - Самогубство та…
Іноді мені здається, що було б легше,
якби мене просто не було.
Коли це було?
Коли я була новенькою в старших класах,
не тільки першого року,
усі старші класи й потім у коледжі.
Досить довго, і лише три роки тому…
Я не знаю. У мене досі бувають такі дні.
Усе ще?
Слухай. Якщо в тебе колись з'являться ці думки, телефонуй.
Навіть якщо з'явиться маленька подібна думка…
Серйозно. Телефонуй.
Тому що я приїду й розповім тобі,
яка ти чудова, незрівнянна, прекрасна людина,
і яким бридким стане цей світ без тебе.
Розумієш?
Ти така гарна мати.
То кому з кров'ю?
Налітаємо. Ідеальні.
Тут так багато м'яса.
Багато м'яса.
Тут щось написано?
- Художник завжди підписує свою роботу. - Нічого собі.
М'ЯСО БАЗЗІ
Так, я замовив це з каталогом.
Там багато різних прикольних гаджетів.
Хочеш такий самий? Можу привезти.
- Такий прикольний. - Отже, увага.
Ви дивитеся на нову президентку ради управління домом.
Отакої.
Ура! Це була беззаперечна перемога.
- Але знаєте що? - Що?
Після перших зборів
я захотіла піти.
Сидиш і слухаєш, як купка людей похилого віку
теревенить про те, у який колір пофарбувати лежачих поліцаїв.
Боже!
Й ось Баззі мені сказав…
Загалом, я їй сказав, що вона мусить робити те, що хочеться.
До чого душа лежить, тим треба займатися. Іди з посади.
- Просто йди. - Просто йди.
Отже, ти підеш після перших зборів?
Так. Скажи їм про круїз.
Я везу вашу матір у п'ятиденний круїз на Аляску.
П'ять днів. І знаєте що?
Якщо ви подивитеся в буклет,
там є світлина шведського столу та суші-бару.
На шведському столі молюски, устриці, креветки завдовжки з руку,
морські гребінці розміром із м'яч, і все це безплатно.
Гаразд, знаєте що? Я піду помию руки.
- Так, а мені треба до вбиральні. - Ви куди?
- Що тут відбувається? - Не знаю.
Хто ця людина? Я не розумію.
Це рослина.
- Воно несправжнє. - Ні, справжнє.
- Ні, несправжнє. - Справжнє та живе.
Боже, вона поливає квіточки?
Ще одне.
- Вона просто одержима. - Тут так чисто.
Вона точно одержима.
Вона що?
- Одержима. - Що означає «одержима»?
Кохання з першого погляду й таке інше.
Через неї миють шафи?
Вона купила біде.
Господи, обожнюю такі штуки.
Так чисто, акуратно, такий лад.
Доларів 500 коштує.
Певне, Баззі любить чистоту.
Тут є пульсація, вібрація, висока, середня та низька швидкості.
Гаряча та холодна.
А де тримач для серветок, який я зробила їй у п'ятому класі?
Боже, вона викинула мій тримач для серветок?
Мамо!
Так тепло та волого.
Алі!
Алі! Зачини двері!
- Що? - Зачини бісові двері.
Я все пожертвувала медичному центру.
Я позбулася всіх тих коробок із запліснілим одягом та іграшками,
які були в гаражі. Тепер я можу дихати.
Мамо! У тих ящиках були мої творчі роботи.
Які творчі твори?
Мої роботи з першого курсу в коледжі.
Мої картини, мій колаж, мої відеосюжети.
Баззі каже, що якщо ти береш у руки річ,
а вона не тішить тебе, то викинь її.
Не хочу бути, як ті барахольниці, яких по телевізору показують.
- От бачиш? - Боже, мамо!
Нічого не лишилося.
Ти не захотіла залишити зовсім нічого?
Усе викинула, що я в дитинстві робила для тебе.
А та картина, на якій ти тримаєш дитину?
Та картина мене не тішила.
Вона була неприваблива, я на ній виглядала такою злою,
і, до речі, чия це була дитина?
Ця дитина — символ, мамо. Це картина.
Хоч би що там було,
я вам давно казала забрати своє.
Я не надаю послуг зі зберігання.
Ваш батько має величезний будинок.
- Баззе! - Що?
Вам допомогти?
Не варто.
Мама викинула всі наші речі, і ми їх просто шукаємо.
Можете акуратніше, будь ласка?
- Вибачте. - Дякую.
- Залишіть нагорі. - Так, добре. Дякую.
Адже я могла б стати художницею.
Краще б я нею стала.
Мій учитель казав, що в мене незвичайний природний дар.
Хтось пожертвував Біблію.
Думаєш, через зневіру?
Я втрачаю віру в те, що ми колись знайдемо наші речі.
Я маю почати робити щось величніше за себе.
Що завгодно. Щось чимале.
Правда? Щось по-справжньому чимале?
Типу великого музичного фестивалю
у великому лісі з великими піхвами,
величезним багаттям і обіймами сестри?
Спеціально машин нагнали, щоб ми нікуди не поїхали.
Точно.
Це якась змова, ось що це.
Рухайся, виродку!
Джоше, серйозно.
Я обігнав би цього виродка,
але ця дівка з довбаними дітьми в машині
не поступається мені.
- Заспокойся. - Якого біса з ними так?
Це з тобою що діється? Поводишся як козел.
- Та пішла вона! - Заспокойся!
Мені за тебе соромно.
Рухайся, шматку лайна!
- Ти мене лякаєш. - Вони мене заблокували.
Боже, припини!
Серйозно, що з тобою?
Думаю, треба зупинитись.
Джоше, з тобою все гаразд?
Не знаю.
Думаєш, ведмідь зможе відкрити цю блискавку?
- Так. - Справді?
Так, вони віддають перевагу ручкам, але блискавка теж підходить.
Ти нестерпна.
Привіт.
- Мато! - Привіт!
- Привіт!
Що тут у вас таке? Що це?
Ми їдемо на музичний фестиваль. Жити будемо в наметі.
Ось перевіряємо нове спорядження.
Це жіночий фестиваль.
Чудово.
Питимемо, танцюватимемо, трястимемо цицьками на вітрі.
- Це він? - Так. Щойно доставили.
- Подивимося. - Що це?
Це послуга зі зміни статі на дитячих світлинах.
- Справді? - Це так круто. Подивимося.
Тобто ти надіслала їм свої фото?
Звісно. А тепер дивіться.
Секунду.
Гаразд, зачекайте.
- Боже! - Боже!
Дивись, вони прикріпили бант до твого волосся.
У них так гарно вийшло.
- Дивіться. - Боже!
Це твоя бар-міцва?
Боже! Тільки уяви, якби ти була дівчинкою все життя.
Точно.
Тоді я трясла б цицьками в дикому лісі.
Зі своїми доньками.
Так
Так, поїхали.
Темрява ненаситна
Ненаситна
А світло кличе так, що важко почути
Важко почути
Я загортаюся у свій страх, як у ковдру
Як у ковдру
Я попливу на своєму кораблі безпеки Поки не потоплю його
Я повзу твоїми берегами
Я ходила до лікаря і ходила в гори
Я дивилася на дітей і пила з фонтану
На це питання більш ніж одна відповідь
Вони вказують мені на криву
Чим менше я шукаю своє джерело визначень
Тим ближча я до ідеалу
Творчий керівник Юрій Лаховський начень