Numele pacientului: Feffman
Nu pot să cred că i-ai lăsat să te aducă aici.
Parcă-i la Beirut.
Ce cauți aici?
Le-ai dat vechiul nostru număr.
O fi singurul pe care l-ai memorat.
155-6849
Singurul număr de ținut minte
Doamne!
Bunica Yetta ne-a învățat să cântăm asta dacă suntem răpite.
Noroc că n-am renunțat la telefonul fix.
Chiar am avut noroc. Mulțumesc.
Hai.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Te rog, fă-mi o favoare.
- Da. - Mai întâi,
nu mă cheamă „Feffman”, corectează.
Și te rog să schimbi M-ul, te rog.
- Nu pot s-o fac. - Ba poți.
Ba nu pot. Nu-s...
- Haide! - Nu-s doctor!
Nu vreau să am probleme
fiindcă încalc regulile.
- Ce copil! - Ești nerecunoscătoare!
- Du-te naibii! - Mă duc.
Cărțile pe față
Doamne!
Țineți-vă respirația.
Mai e o persoană aici.
Mai e cineva aici?
- Ce face? - Nu știu.
- E trează? - Pare supărată.
Doarme. Hai să plecăm.
Ar trebui să așteptăm pe hol.
- Să plecăm! - Hai să luăm o cafea.
Să n-o trezim.
- Bună. - Mata.
Duceți-mă cu elicopterul la Cedars!
- Te duc eu la Cedars. - Acum.
- Bună. - George.
- Imediat. - Bună.
Ai avut scaun?
Bună dimineața.
Să-i spui Sharitei
când vrei să ieși afară, bine?
Ce scârbos!
E o nebunie aici.
Aș vrea să rezolv ghicitoarea.
Mama mi-a zis că vor fi și zile din astea.
Corect.
Trebuie să mă scoateți de aici.
Dle Pfefferman.
Te scot eu imediat. Să mergem.
Cum vă simțiți?
E „doamna”.
Mă numesc Maura Pfefferman.
E femeie. E trans.
- Acolo e greșit. - Scuze.
Totul e greșit.
Scuzați-mă, vreau să fac cerere...
La Cedars Sinai e un doctor, Harris J Kunitz,
aș vrea să-l aduceți pentru mine.
Vă externăm azi.
- Poftim? - Sunteți sigur?
Ce s-a întâmplat?
Semnele lui vitale-s bune.
- Semnele ei. - Ale ei.
Așteptați să vină asistenta cu documentele de externare.
Ce doctor nenorocit e și ăsta?
Mă duc după documente.
Asta pățești dacă te duci la County.
- Și ăsta, George? - Da.
Trage vânturi mereu.
Gata, am terminat?
Sunteți cu Farris?
Bueller? Doamne!
Vă deranjează dacă plec?
Tot nu fac nimic
și am întâlnire cu Raquel la templu.
Și dacă noul meu hobby ar fi
să stau cu Tammy mereu?
Să umblu toată ziua cu Tammy.
Da, nu m-ar deranja.
Vă distrați bine împreună.
Eu am lecții, așa că...
- E bine. - Pleci?
Ai biletul, da?
Pleci și tu?
Nu, vreau să rămân singur în cocina asta.
- Bună. - Bună. Unde e?
E acolo. E bine.
Mulțumesc.
„Și când soțul meu m-a părăsit pentru altă femeie,
cine ar fi crezut
că cealaltă femeie era chiar soțul meu?
Nimeni, și mai ales eu.
Se spune că, atunci când o persoană face tranziția,
toată familia face tranziția.
Și e foarte adevărat.
Când mi-am întâlnit sufletul-pereche, pe Buzzy,
chiar în sinagoga asta,
a început noua mea viață.
Atunci am început să-mi trăiesc adevărata existență,
să mă deschid pentru prima oară.
Am ieșit din mlaștina neghiobiilor.
Da, am fost până în iad și înapoi,
sau, mai degrabă, până la Shell și înapoi.”
Mulțumesc mult.
- A fost fantastic, Shelly. - Mulțumesc.
Mulțumesc mult.
Când mi-am revenit, dispăruse. N-am mai văzut-o.
Nu știu ce s-a întâmplat cu ea.
Sunt foarte îngrijorată pentru ea...
Și cred că n-am ajutat-o.
Vrei să-mi faci o favoare?
Sună-mă când mai pleci aiurea prin oraș.
Vrei să fii contactul de urgență?
- Da. - Da?
Ai de completat un formular.
- Un formular? - Da.
Atunci e altceva.
Ce față minunată ai!
Poți trăi toată viața sperând că o asemenea față
și asemenea ochi
se vor uita la tine pe patul de moarte.
Ce dramatică ești!
Am crezut c-o să mor.
Jur că...
Dar nu mori.
Nici nu trăiesc.
Nu fac lucrurile pe care aș putea să le fac.
Și nu vreau să mor
lângă un măgar arogant care-mi spune „dl Pfefferman”.
Iubito, ce e?
Mi-a fost foarte frică.
Efectul restructurării va fi
că obținem bani de la investitori,
fără să fie parteneri.
Apoi, combinând vânzările cu marketingul,
reducem costurile. Și astfel
întreg pachetul devine mai atrăgător.
- Da. - Exact.
Cu cei care se ocupă de comunicare socială
voi discuta despre integrarea mobilă,
pe Snapchat și Periscope
- ...et cetera. - Da.
Da, îmi place.
- Tot. - Exact.
Joshie, el este noul tu.
Și eu sunt vechiul el.
A venit să-ți ia sufletul.
Bine.
- Am reușit. - Da.
Am avut o întâlnire.
Da.
Felicitări. Le-am făcut safteaua.
Bine. Să-mi răspunzi la e-mail.
A mers foarte bine.
Ce dulce ești! Mulțumesc mult.
- Rugăciune plăcută! - Da.
Bună, mamă.
Ai ratat prezentarea mea. A fost grozavă.
- Ți-a trimis Ali mesaj? - De ce?
Mata e la spital.
Ce... Ce s-a întâmplat?
Nu știu. Cred că e anxietate. Nu-s sigură.
Dar se simte bine. O externează curând.
De asta ne trebuie
un grup pe telefon.
Cum facem asta?
Să nu ne facem griji.
Mă grăbesc. Trebuie
să mă întâlnesc cu consiliul. Poate intru.
E grozav. Și arăți foarte bine.
Spune-le că ai relații.
Buzzy e în consiliu, o să te descurci.
O să te adore.
Mulțumesc, mamă.
Arăți minunat!
Bine. Pa.
Bună, dră Medlin.
Doamne, uite-l pe Duvid!
- Bună. - Veneam să te văd.
Ce mult a trecut! Uită-te la tine!
Arăți exact la fel.
- Ba tu arăți exact la fel. - Ba nu.
A trecut mult timp.
Ai o fată.
- Da. - Ce se întâmplă?
Cum o cheamă?
- Idit. - Edith.
- Idit. - Edit.
Nu, ultimul „t” se pronunță „th”.
- Am înțeles. - Idit.
Îi place în LA?
Da. E o schimbare bună pentru ea.
Mama ei a murit acum câțiva ani.
Stai puțin.
Ce?
Duvid, vino încoace.
- Doamne! - Da.
Îmi pare rău. Credeam că e cu tine.
Nu. Din păcate, Bathsheba avea un suflu cardiac
care n-a fost diagnosticat și...
- Dar tu... - Doamne!
Spune-mi despre tine. Ai copii?
Nu.
Eram cu cineva, devenisem apropiați, dar...
Scuze c-am întârziat.
- Scuze. Bună. - Sarah.
Ea e Sarah Pfefferman.
Se va alătura templului și se va întâlni cu consiliul.
Are tot felul de idei grozave
pentru programe noi.
El e Duvid, noul cantor.
Știu cine e. Ți-am văzut poza în revistă.
Ne bucurăm că ești aici.
Și eu mă bucur. Era timpul de-o schimbare.
Nu?
Vă las la întâlnire.
Mă bucur că te-am văzut.
Da. A trecut mult timp. Mai vorbim.
- Da. - Mă bucur să te văd.
- Mi-a părut bine, Sarah. - Și mie.
Am fost la seminar împreună.
- Da? E chipeș. - Ești nebună?
Sarah, soția lui a murit.
- E perfect! - Sarah Pfefferman!
Ce face Mata?
E bine.
Dar au dus-o la County.
- A venit și Josh? - Da.
- Am fost toți. - Da?
El e tare ofticat
fiindcă vreau să intru în consiliu.
Mă rog.
Îi place să sufere. Știi cum e el.
Da. Și suferă?
Întotdeauna. Vrei să fac ceva anume
ca să mă aprobe consiliul?
„Vă rog, plăceți-mă.”
Scumpo, e doar o formalitate.
E o simplă discuție. O să te descurci.
- Bine. - Să mergem.
- O să fie bine. - Am emoții.
Berlin, în perioada interbelică,
era un loc mult mai liber decât America azi.
Oamenii liberi erau numiți asociali.
Câți dintre voi au avut senzația neplăcută
că esența voastră e tabu pentru cei din jur?
Poate c-ați simțit nevoia de a fugi.
Poporul evreu are tradiția de a fugi.
Nu trebuie să fii evreu
ca să simți că fugi de ceva.
Mulți oameni trec prin viață
cu senzația că îi fugărește ceva.
Pot fi e-mailurile primite sau o senzație de groază.
Bine. Atât.
Aveți de citit în weekend,
să vedem cu ce vă veți prezenta.
Trimiteți-mi un e-mail dacă aveți întrebări.
Mulțumesc.
Pa, weekend plăcut.
Pa.
Weekend plăcut.
Pa.
Ce drăguță ești când predai
plină de entuziasm.
E grozav, îmi place la nebunie.
Mă scald în idei.
Te scalzi.
Cred că tu săruți cel mai bine.
Dintre toate?
Ce le-ai predat?
Ceva despre memoria istoriei
și distopia feministă.
Bine. Nu-s prea sigură
că are legătură cu Holocaustul.
Încerc să creez o dinamică
în care studenții să nu mă considere profesoară cu „P” mare.
Improvizez.
Există o diferență
între a gândi și a supraanaliza.
Așa crezi?
Mi-e foame.
- Mergem la o cafea? - Da.
Dacă nu te superi, hai să ieșim separat.
Nu vreau ca studenții
să discute viața mea sexuală.
Licitație
Cioc-cioc.
- Ce e, tinere? - Bună.
Ai văzut linkul din Dropbox pentru Manatee EP?
Nu.
O formație din Omaha.
Cântă un fel de punk moog.
- Îți plac? - Da.
Când i-am ascultat
mi-am zis: „Așa s-o fi simțit Josh
când i-a auzit pe Fussy Puss împreună pentru prima oară.”
Cum m-am simțit?
Emoji inimă, emoji dolar.
Bine, fă-le contract.
Serios?
Da.
Vrei să-i asculți sau...
Nu vreau să-i ascult.
Bine.
Emoji zâmbitor...
Voiam să zic „emoji zâmbitor”, dar e o glumă penibilă.
- Închide ușa. - Da.
Emoji „închide ușa”.
Te simți bine, Josh?
O să muncesc de acasă.
Ne vedem mai târziu.
Bine.
Ziceam că, dacă le ținem la templu,
le scoatem când e nevoie.
- Ce sunt? - Un fotoliu cu aer.
Am putea avea 100, să le folosim când vrem.
Pentru Havdala în parc
sau Sabat pe plajă.
Nu vreau să te jignesc,
dar mă tem că sunt...
- Bună. - Ea e Sarah.
Mă bucur să te văd.
- Și eu. - Mulțumesc.
Vrei cafea?
După ce mă ocup de e-mailuri.
Te rog mai așteaptă cu astea,
nu știu dacă ne trebuie.
- Le-am cumpărat deja. - Ai păstrat chitanța?
Sandy.
- Bună. - Am luat covorașe de yoga.
Sunt drăguțe.
Ți-am zis de Sarah.
- Bună. - Bună. Sarah.
- Sarah Pfefferman. - Da.
- Îmi plac. - Sunt ca astea.
Colorate, vesele.
Scuze. Încerc să...
Mă duc să le pun undeva.
Da. Vrei să...
Nu, mă descurc.
Bine. A început deja.
Ți-am zis că va fi ceva lejer.
Am venit să te susțin.
- Cafea? - Da, mulțumesc.
Vrei ceva?
Nu am nevoie de nimic.
Aș vrea să vorbesc despre lumea lui Raquel
și cu ce aș putea contribui eu.
Când... O anumită inclusivitate.
- Da. - Inclusivitate.
E cam la fel cu diversitatea, nu?
Cred că au legătură.
Da, sigur.
Diversitatea e bună.
Am legături strânse cu comunitatea LGBT.
Când aud asta, mi se face poftă de un sandviș BLT.
E rău?
Drepturi egale pentru salată și roșii!
Ce amuzant!
Spun asta fiindcă am un părinte trans.
Și simt că
L și G sunt bine asimilați,
dar B și T nu prea sunt recunoscuți,
iar eu personal mă identific pe față
și cu voce tare
drept bisexuală.
Am o curiozitate.
De ce nu ai spus asta
la prima noastră ședință?
V-ați mai întâlnit?
E clienta mea, la life coaching.
Ba nu-s clientă.
Nu mi-ai zis asta.
A avut o programare.
Nu-s clientă.
Clientă cu o singură ședință.
Să ne așezăm la masă.
Era în perioada cu Tammy.
Am vrut să-ți spun.
Dar locuiesc cu soțul meu,
cu fostul meu soț,
e un aranjament fantastic.
Putem fi cu copiii și avem o familie,
suntem împreună.
Ne satisfacem nevoile
altundeva, fiindcă eu nu îi fac față.
El are o prietenă, o milenială.
Un monstru creat de noi.
Noi am creat Internetul.
Au crescut cu pornografie.
E ca în Jurassic Park,
unde ies din ou cu gura căscată,
gata să sugă scule toată ziua.
Gâl-gâl-gâl.
Să ne adunăm în jurul mesei.
Să semnăm.
Dar sunt dedicată familiei mele.
N-ar fi o problemă
dacă s-ar înțelege ce e intersecționalitatea,
dar are prea multe silabe.
In-ter-sec-țio...
Nici nu pot să termin.
Recunosc că evit autorii de culoare
fiindcă mă tem de probleme.
E din cauza fragilității tale de alb.
Ce e aia?
Când zici că lacrima
unui alb valorează mai mult ca sângele negrilor.
Nu asta am vrut să spun.
Asta e, pe bune.
Eu nu am așa ceva.
Bine.
Așa a renunțat Caroline.
A scris despre Zora Neale Hurston,
iar femeile de culoare i-au cerut socoteala.
Aiurea. A plecat fiindcă și-o trăgea cu Leslie.
Da. Chiar așa a fost.
- Știu. - Și-o trăgea cu Leslie?
În fiecare semestru Leslie are una nouă.
Blondă, brunetă, asiatică, orice.
Le iubește pe toate.
Ghiciți ce ține Leslie în sertar.
Cremă cu testosteron.
Pentru menopauză?
Stimularea libidoului.
Îți face din clitoris stroboscop.
Câte zece orgasme pe noapte.
- Nu, sunt prea multe. - Nu.
- Prea multe? - Da.
Tu te urăști?
- Nu, doar că-s prea multe. - Da?
Ce ai tu mai bun ca orgasmul?
Nu știu. Să cumpăr de mâncare.
Pearl, să ne ducem la piață înainte să închidă.
Doar nu vrei să rămâi
doar cu salata aia tristă de Crăciun.
Veniți și voi?
Mai am de lucru.
- Mulțumesc. - Pa.
- Pa.
Am primit încă un e-mail
de la o femeie de la templu.
Ascultă. „Ai un talent înnăscut,
ca Streisand.”
E al treilea e-mail
despre prezentarea mea.
Devii apreciată.
Sunt multe femei care se regăsesc în mine.
Mii și mii de femei ca mine
care au nevoie de o voce.
Aș putea fi eu vocea lor.
„La Shell și înapoi”
nu e doar o prezentare ținută la templu.
Stai, îmi place. Continuă.
Poate deveni un spectacol.
Eu, spunându-mi povestea.
Eu o scriu, eu o interpretez.
Știi și să cânți?
Nu cânt.
Nu-ți face griji.
Am cântat, dar acum nu mai cânt.
Atinge-mă dimineața
Stai.
Cred că a intrat o privighetoare în cameră.
Termină!
Atunci pleacă
Știi și să cânți. Nu e drept.
Fața, trupul, umorul,
acum știi și să cânți?
Când eram la facultate
produceam toate evenimentele din campus.
Pot să scriu muzica.
Compui?
Da, sigur.
Ai putea fi producătorul spectacolului meu.
Și evenimentele religioase trebuie să fie interesante.
Nu e greu să faci un pliant drăguț.
Taci, târfă!
Scuze.
Știu și eu?
Există un concept evreiesc
că, dacă faci muncă voluntară,
nu trebuie să vorbești de ea,
că altfel o anulezi.
Devine orgoliu, nu caritate.
Dacă te gândești,
dacă ar fi adevărat,
atunci n-am făcut nimic caritabil în viață.
Sarah, dacă vrei orgasm,
concentrează-te.
Da. Bine.
Știi ce? E bine așa.
Te plătesc pentru ultimele 15 minute
și nu mai trebuie să mă bați.
O să ai puțin timp liber.
Ca să faci ce vrei tu.
Tratația mea.
Nu trebuie să spui
dacă faci caritate.
Nu te supăra.
Am întârziat cu Google.
M-a tot trimis dintr-o parcare
în alta.
Nimeni nu îl mai folosește.
- Atunci ce folosesc? - Waze.
Ai dreptate.
Da.
Divinizează scula!
Care-i treaba cu tine? Ai pe cineva?
Nu prea.
Nu prea? Atunci cu cine nu prea faci sex?
Cu nimeni.
Chiar faci asta?
Da, să încerc.
Încearcă și tu.
Unge-te.
Merge?
La tine merge?
Nu merge.
Da?
Pe mine mă excită.
Ia vezi ce udă sunt.
Asta e cremă cu...
Ce tare!
Mersi.
A fost plăcut.
Ne vedem mâine.
Pa.
- Maura? - Așteaptă.
- Scumpo? - Așteaptă.
Bine.
- Bună. - Îmi pare rău
că nu am ajuns la spital.
Nu face nimic.
M-am gândit că Vicki lasă tot și...
Da, a venit.
- Da. - Cum te simți?
Sincer? Nu prea bine.
Am căzut, așa că mi-au făcut analize
și nu prea sunt în formă.
Nu fac sport, fumez prea mult
și știu asta. Simt că
- ...ceva nu merge. - Da.
- Pot să-ți spun ceva? - Ce?
Trebuie să-ți asculți corpul.
Eu nu prea vorbesc cu corpul meu.
Yoshi! Mamamoto!
Gator.
- Amice. - Gator.
Bună.
Se întâmplă ceva pe plită.
Ce se întâmplă?
Un zăpăcit
face micul dejun pentru cină.
Micul dejun la cină? Ești nebun.
E nebunie mare aici.
E scandalos.
E aiurea, dar tot o fac.
Bem vin sau bere?
- Vreau să beau o mulțime. - Poate vin,
- ...un Cabernet. - Vin?
Cabernet.
Un Cabernet mare.
Cât de mare?
Știi ce? Ai muncit mult.
Meriți un Barolo.
Să știi că merit.
- Îl meriți? - Îl merit.
Și să-ți spun de ce.
Treaba cu AirBnB-ul mă omoară.
Banii sunt buni,
dar oamenii ăia sunt naziști.
Vor să fie totul curat, de fiecare dată.
Trebuie să spăl prosoapele
și cearșafurile pentru fiecare musafir nou.
Și să șterg praful. E slujbă cu normă întreagă.
O să măresc prețul.
Ce monștri nenorociți!
Să mă mai scutească!
Așa e.
Nu, vreau ceva dulce.
Bine, pun o mulțime.
- Lucy, am venit. - Tati!
- Ricky! - A venit tati!
- Hei! - A venit Ricky!
Tati, unde ai fost?
Am fost la serviciu.
Ce avem la cină?
Gustă.
E delicios.
Sunt flori de dovleac?
- Da. - Pe bune, flori de dovleac?
Nu sunt rele, nu?
Ce-ai făcut cu fosta mea soție?
Poftim. Le duci tu?
Da. Cine vrea salată?
Gustați măcar.
Luați o înghițitură.
Ține cu Jenner.
Uite care-i treaba. În poza asta are 17 ani.
- E măritată. - Și era măritată.
- Și... - Cam ca mine.
Da, dar nu vreau s-aud asta de la tine.
Da.
Cred că azi mi-am înșelat iubita.
Nu știam că Leslie e oficial iubita ta.
Orice ar fi, am înșelat-o violându-mă.
Adică mi-am violat mâna cu vaginul unei ciudate.
Urăsc când se întâmplă asta.
Ai pățit-o și tu?
Noul Shark Tank.
E cea mai bună emisiune.
Doamne! Bătălia lui Yoshi!
Poftim?
Ții minte, eram mici
și ai scris un cântec?
Sonata pentru luna de miere?
Ești gata?
Când bătălia s-a sfârșit
Și vine mareea
Vom fugi împreună
Eu și cu tine
Și sper că-ți vei aminti
Să mă aștepți acolo
Ca să fugim împreună
Pe mare
Vreau să știi
Că va veni și timpul nostru
Vom fugi departe
În lumina lunii de argint
Când bătălia s-a sfârșit
Și vine mareea
Vom fugi împreună
Eu și cu tine
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru
redactor Cristian Draghici itru