Ім'я пацієнта: Феффман
Не вірю, що ти їм дозволила привезти тебе сюди.
Це схоже на Бейрут.
Що ти тут робиш?
У швидкій ти дала наш старий номер.
Певно, ти тільки його й пам'ятала.
155-6849
Єдиний номер, який слід пам'ятати
Святі небеса.
Бабуся Єтта навчила нас співати цей номер на випадок, якщо нас викрадуть.
Тобі пощастило, що я не відмовилася від цього номера.
Мені пощастило. Дякую.
Іди сюди.
Дякую.
Нема за що.
Зроби мені послугу.
- Авжеж. - По-перше,
моє прізвище не «Феффман», можеш його написати правильно?
А також зміни, будь ласка, стать.
- Я не можу цього зробити. - Авжеж, можеш.
Ні, я не можу, я ж не…
- Ну ж бо. - Я ж не лікар!
Не хочу потрапити в халепу через те,
що порушую правила лікарні.
- Боже, ти як дитина. - Ти така невдячна.
- Та пішла ти. - Піду.
ОЧЕВИДНЕ
Боже мій.
Затримайте дихання.
Там ще хтось є.
Там ще хтось є?
- Що вона робить? - Я не знаю.
- Вона не спить? - Виглядає розлюченою.
Вона спить. Нам слід піти.
Може, почекаємо в коридорі?
- Треба кудись піти… - Ходімо за кавою.
Не будемо її будити.
- Привіт. - Мату.
Мене треба перевезти в Сідарс.
- Я перевезу тебе в Сідарс. - Негайно.
- Привіт. - Вітаю, Джордже.
- Оце так. - Привіт.
Вам уже робили клізму?
Добрий ранок.
Вам треба звернутися до Шаріти,
якщо бажаєте, щоб вам зробили клізму.
Боже, це так огидно.
Тут просто якесь жахіття.
Я б хотіла розгадати цю загадку.
Мама сказала мені, що будуть такі дні.
Точно.
Мусите витягнути мене звідси.
Пане Пфеферман.
Я зараз заберу тебе. Пішли.
Як ви себе почуваєте?
Це пані.
Мене звати Мора Пфеферман.
Вона жінка. Вона трансжінка.
- Неправильно написано. - Вибачте.
Уся інформація неправильна.
Вибачте, я хочу подати запит…
У Сідарс-Сінай є лікар Гарріс Джей Куніц,
я б хотіла, щоб він займався моїм лікуванням.
Ми вас сьогодні випишемо.
- Що? - Ви впевнені?
А що сталося?
Усі його життєві показники в нормі.
- Її показники. Її. - Її.
Зачекайте, доки не прийде медсестра з усіма документами на виписку.
Чому цей лікар такий невіглас?
Піду за документами.
Таке трапляється, коли опиняєшся в районній лікарні.
- А мій сусід, Джордж. - Так.
Він пускає гази, наче це його робота.
Отже, ми закінчили? Усе готово?
У вас є Фарріс?
Бюллер? Боже мій.
Ви не проти, якщо я піду?
Я нічого не змогла зробити,
а в мене ще зустріч із Ракель у храмі.
А якби моїм новим хобі
було постійно зависати з Теммі?
Наче цілодобове побачення з Теммі.
Нормально б поставилася. Вона працює над собою.
А ви добре проводите час разом.
Мені треба йти викладати, отже ти…
- Він справиться. - Ти йдеш?
У тебе ж є номерок?
Ти теж йдеш?
Ні, я хочу залишитися в цій дупі світу на самоті.
- Привіт. - Привіт. Де вона?
Вона ось там. З нею все гаразд.
Добре, дякую.
«І коли мій чоловік пішов до іншої жінки,
хто міг би тоді уявити,
що ця інша жінка — це мій чоловік?
Ніхто не міг цього уявити. Тим паче я.
Кажуть, якщо один із членів родини здійснює перехід,
такий перехід здійснюють усі члени сім'ї.
Неможливо сказати точніше.
У день, коли я зустріла мою споріднену душу, мого Баззі,
ось тут, у цій синагозі,
став днем, коли почалося моє нове життя.
Я почала жити правдою свого існування
і по-справжньому відкрилася вперше в житті.
Я змогла вибратися з болота повсякденності.
Так, я спустилася до пекла та повернулася назад,
і, якщо можна так сказати про себе, це була подорож до Шелл і назад».
Дуже всім дякую. Дуже дякую.
- Це фантастика, Шеллі. - Дякую.
Дуже дякую.
А коли я знову опритомніла, її вже не було, я її не бачила.
Я не знаю, що з нею сталося.
Я дуже турбуюся через неї, гадаю…
Гадаю, що я не змогла їй допомогти.
Зроби мені послугу?
Перш ніж кудись поїдеш, подзвони мені.
Будеш моїм контактом в екстрених випадках?
- Так. - Так?
Треба заповнити форму.
- Форму? - Так.
Це все змінює.
Боже мій, у тебе таке гарне обличчя.
Можна прожити все життя, маючи лише одну надію,
щоб таке гарне обличчя та ці очі
просто дивилися на тебе, коли ти лежатимеш на смертному одрі.
Ти все драматизуєш.
Я гадала, що помираю.
Присягаюся, я…
Але ти не помираєш.
Але я і не живу.
Так. Я не роблю речі, які могла б робити.
А також я не хочу помирати,
коли якийсь невіглас називає мене паном Пфеферманом.
Крихітко, що таке?
Я так налякалася.
Головне, що зробить реструктуризація, —
дозволить нам залучати гроші інвесторів,
не роблячи їх партнерами.
А потім поєднає продажі та маркетинг,
тож ми скоротимо витрати. Це зробить
увесь пакет привабливішим.
- Точно. - Авжеж.
Я також звернувся до наших фахівців із соціальних мереж,
хочу обговорити з ними мобільну інтеграцію,
щоб залучити користувачів Snapchat і обійти цих покидьків із Periscope,
- і таке інше. - Так.
Так, мені все подобається.
- Усе це. - Точно.
Джоші, він як нова версія тебе.
А я стара версія його.
Він прийшов за твоєю душею.
Отже, хлопці. Тоді все,
- ми це зробили. - Зробили.
Ми щойно провели зібрання.
Так, зібрання.
Мої вітання. Ми зірвали їхню квіточку.
Добре, друже. Відпишеш мені на повідомлення?
Усе пройшло чудово.
Ви такі милі. Дуже вам дякую.
- І гарна синагога. - Так.
Привіт, мамо.
Привіт. Ти пропустила мій виступ у синагозі. Це було неймовірно.
- Алі тобі написала? - Про що?
Мата. Вона в лікарні.
Що… Продовжуй, у чому справа?
Не знаю. Може, через хвилювання. Точно не знаю.
Але з нею все добре. Її ось-ось випишуть.
Ось чому ми маємо створити
груповий чат у телефоні.
Як його можна зробити?
Не переймайся через це.
Я дещо поспішаю. У мене ще
зустріч із радою, до якої я можу ввійти.
Це чудово. Ти маєш гарний вигляд.
Скажи, що ти — частина родини.
Баззі в раді, ти там теж будеш не зайвою.
Вони тебе полюблять.
Дякую, мамо.
Ти маєш приголомшливий вигляд.
Добре. Побачимося пізніше.
Вітаю, пані Медлін.
Боже мій, кого я бачу, Давіде.
- Привіт. - Якраз тебе шукав.
Скільки часу минуло. Скільки… Подивися на себе.
Ти ані краплі не змінився.
- Це ти анітрохи не змінилася. - Ні, це не так.
Стільки часу минуло.
У тебе донька.
- Так. - Що відбувається?
Як її звати?
- Ідіт. - Едіта.
- Ідіт. - Ідід.
Ні, у кінці «т».
- Зрозуміла. - Ідіт.
Я просто… Їй подобається Лос-Анджелес?
Подобається. Їй на користь ця зміна.
Її мати померла декілька років тому.
Чекай.
Що?
Чекай, Давіде. Сідай сюди.
- Боже мій. - Так.
Мені дуже шкода, я гадала, вона з тобою.
Ні. На жаль, у Батшеби був шум у серці,
який не змогли діагностувати, та…
- Але ти… - Боже мій.
Хочу почути про тебе. Є діти?
Ні.
Я зустрічалася, ми були близькі, але…
Вибач. Я спізнилася. Я…
- Вибач, привіт. - Саро, привіт.
Ні. Це Сара Пфеферман.
Вона приєднується до храму та зустрічається сьогодні з радою.
У неї є багато чудових думок
щодо нових програм.
Це Давід, наш новий кантор.
Я знаю, хто це. Я бачила ваше фото в розсилці.
Ми раді, що ви приєднуєтесь.
Я радий бути тут. Настав час для змін.
Згодні?
Ну, проводьте свою зустріч.
Дуже рада побачити тебе.
Боже мій. Так. Стільки часу. Ще побачимося.
- Так. - Рада побачити тебе.
- Приємно познайомитися, Саро. - Мені теж.
Ми вчилися в одній семінарії.
- Невже? Красень. - Здуріла?
Саро, його жінка померла.
- Ідеально. - Саро Пфеферман!
Як там мата?
Боже, з нею все гаразд. Усе в повному порядку.
Але знаєш, її відвезли до районної лікарні.
- Джош приїжджав? - Так.
- Ми всі приїжджали. - Невже?
У нього пече дупа від того,
що мене беруть до ради, до речі.
Невже, ну, байдуже.
Здається, йому подобається страждати. Ти ж його знаєш.
Так. Він зараз страждає?
Постійно страждає. Отже, я мушу щось зробити, аби потрапити
до ради, щоб мене затвердили?
Типу: «Прошу, візьміть мене».
Люба, це лише формальність.
Просто зустрінься та представся. У тебе все вийде.
- Добре. - Пішли.
- Ти зробиш усе на відмінно. - Я щось нервую.
Берлін у період між двома світовими війнами
був значно вільнішим місцем, ніж наразі є Америка.
Вони називали таких вільних людей асоціальними.
У скількох із вас було таке зловісне відчуття,
що сама ваша сутність є табу для інших?
Можливо, ви відчували потребу просто втекти.
Саме тому євреї мають спадщину, яка пов'язана зі втечею.
Ви не маєте бути євреєм,
щоб відчути, що ви ніби біжите від чогось.
Багато людей мандрують світом
з відчуттям, що їх переслідують.
Таке відчуття може викликати поштова розсилка або страх.
Добре. Це все. Отже, студенти,
ви знаєте, що маєте прочитати на цих вихідних,
подивимося, які думки це у вас викличе.
Напишіть мені імейл, якщо у вас виникнуть запитання.
Дякую.
Бувайте. Гарних вихідних.
Бувайте.
Гарних вихідних.
Бувайте.
Дідько, ти так гарно виглядаєш, коли читаєш лекцію,
у тебе палають очі та кублиться волосся.
Це так весело, обожнюю це.
Просто плаваю у всіх цих ідеях.
Плаваєш.
Гадаю, ти моя найкраща цілувальниця.
Усіх часів?
Слухай, а яку теорію ти зараз викладаєш?
Я читаю лекції з історичної пам'яті
та феміністичної антиутопії.
Зрозуміло. Але я не впевнена,
що це стосується Голокосту.
Я намагаюся створити динаміку
зі студентами, бо я ще не зовсім викладач.
Намагаюся їх зацікавити.
Знаєш, існує різниця
між мисленням і надмірним мисленням.
Хіба існує?
Я зголодніла.
- Ходімо до кав'ярні? - Так.
Якщо ти не заперечуєш, ходімо окремо.
Не хочу, щоб ті дітки
базікали про моє сексуальне життя.
АУКЦІОН
Тук-тук.
- Що таке, малий? - Привіт.
Ти вже перевірив те посилання на Dropbox з альбомом «Менаті»?
Ні, ще не перевіряв.
Вони з Омахи.
Такі собі панки на синтезаторах.
- Тобі сподобалося? - Так.
Перший раз, коли я їх почув,
я одразу подумав: «Саме так, певно, почувався Джош,
коли перший раз почув, як грають разом "Фассі Пусс"». Отже…
І як же я тоді почувався?
Певно, як ті смайлики з серцем і грошима.
Добре, тоді підписуй їх.
Серйозно?
Так.
Може, хоч послухаєш їх чи…
Не хочу… Не хочу їх слухати.
Добре.
Смайлик з посмішками…
Хотів сказати «смайлик з посмішкою», але це невдалий жарт.
- Зачини двері. - Так.
Смайлик із дверима, які зачиняють.
Ти в порядку, Джоше?
Попрацюю вдома.
Добре. Ще побачимося.
Гаразд.
Гадаю, якщо хочете залишити їх у храмі,
розгортайте їх, коли знадобляться.
- А що це? - Це таке крісло-мішок
з повітрям усередині.
У нас може бути 100 таких мішків, і ми користуватимемося ними, коли треба,
наприклад, під час Хавдали в парку
або під час шабату на пляжі.
Не хочу тебе ображати,
але я хвилююся, що вони можуть бути…
- Привіт. - Ти знаєш Сару?
Приємно побачитися.
- Приємно побачити вас знову. - Дякую.
Може, вип'ємо кави?
Зараз, тільки відправлю листи.
Отже, я просто хочу трохи зачекати з цим.
Не знаю, чи підходять вони для нас.
- Але я вже купила їх. - А чек зберегли?
Сенді.
- Привіт. - Вгадай, у кого килимки для йоги?
Вони милі.
Я казала тобі про Сару.
- Привіт. - Привіт, Саро.
- Сара Пфеферман. - Добре.
- Мені подобаються ці. - Вони такі самі.
Кольорові, емоційні.
Вибачте. Я намагаюся…
Усе добре. Просто хочу вже їх покласти.
Точно. Авжеж. Може, вам…
Ні, усе добре.
Добре. Уже почали.
Я ж казала, що все буде невимушено.
Я тут, щоб допомагати тобі.
- Кави? Добре. - Так, дякую.
Щось потрібно?
Зі мною все гаразд. Усе добре.
Я дуже хочу поговорити про цю частину життя Ракель
і про те, що я можу до неї додати.
Знаєте… Щоб запезпечити їй інклюзивність.
- Так. - Інклюзивність.
Це ж ніби те ж саме, що й різноманітність.
Так, вони пов'язані.
Так. Точно.
Нічого поганого в різноманітності.
У будь-якому разі, у мене дуже тісні стосунки з ЛГБТ-спільнотою.
Кожного разу, коли я це чую, мені хочеться з'їсти БЛП сендвіч.
Зі мною щось не те?
Рівні права для латуку та помідорів!
Це кумедно.
Я просто сказала це, бо один з моїх батьків — трансгендерна людина.
Та… знаєте, я відчуваю,
що Л та Г адаптувалися,
а ось Б та Т ніколи не отримують належної уваги.
До того ж, я сама себе рішуче
та впевнено
ідентифікую як бісексуалку.
Мені просто цікаво.
Чому ви не розповіли про це
під час нашого сеансу?
А ви знайомі одна з одною?
Ну, я її наставниця з особистого розвитку.
Ні, я не клієнтка.
Ти мені цього не казала.
Ми провели повний сеанс.
Я не її клієнтка.
Була лише на одному сеансі.
Ходімо до столу.
Теммі, це було за часів Теммі.
Я намагалася тобі сказати.
Але я живу з чоловіком,
моїм колишнім чоловіком, отже,
усе налагоджується.
А в нас сім'я, діти,
нам треба бути разом.
А потреби ми задовольняємо деінде,
бо я не можу задовольнити його потреби.
У нього є дівчина. Їй десь років двадцять.
Вони — це монстр, якого ми створили.
Ми створили Інтернет.
Їх виховали на порно.
Це схоже на «Парк Юрського періоду»,
коли вони вилуплюються з яйця, та їхні роти завжди такі відкриті,
ніби вони згодні смоктати стрижень увесь день.
Вони такі: «ням-ням-ням».
Може, уже зберемося біля столу?
Підпишіть це.
Але я дуже віддана своїй родині.
Не було б проблем,
якби люди розуміли, що таке інтерсекційність,
але в цьому слові забагато складів.
Ін-тер-сек-цій-ні…
Я навіть не можу завершити його.
Я визнаю, що не досліджую небілих авторів,
бо боюся потрапити в халепу.
Це зветься вразливістю білої люди.
А що це?
Це коли люди вважають,
що їхні білі сльози важливіші, ніж чорна кров.
Це зовсім не те, що я мала на увазі.
Але це саме воно і є.
Але цього в мене немає.
Добре.
Тому Керолайн і кинула навчання.
Вона досліджувала твори Зори Ніл Герстон
та отримала на горіхи від кольорових жінок.
Облиш. Вона пішла, бо вона спала з Леслі.
Так. Саме це й трапилося.
- Знаю. - Вона спала з Леслі?
Леслі обирає собі нову коханку в кожному семестрі.
Блондинка, брюнетка, азіатка, будь-хто.
Вона кохає їх усіх.
А знаєте, що Леслі тримає у себе в столі?
Крем з тестостероном.
Для менопаузи?
Скоріше для статевого потягу.
Це перетворює ваш клітор на стробоскоп.
Десять оргазмів за одну ніч.
- Ні. Це забагато. - Ні.
- Забагато? - Так, забагато.
Ти що, ненавидиш себе?
- Ні, це просто забагато. - Невже?
Що може бути краще, ніж кінчати?
Не знаю. Похід до продуктової крамниці.
Перл, маємо заскочити на цей фермерський ринок до закриття.
Ти хочеш застрягти з цією
сумною різдвяною капустою від Чарлі Брауна.
Ви йдете?
У мене ще є робота.
- Дякую. - Бувай.
- Бувайте.
Я щойно отримала ще один імейл
від однієї з жінок у храмі.
Послухай оце: «Ти природна
як Стрейзанд».
Це третій лист,
який я отримала про свій виступ.
Ти стаєш відомою, крихітко.
Так багато жінок, які бачать у мені себе.
Тисячі й тисячі таких як я,
які потребують голос. Може,
я зможу стати голосом для всіх цих мене.
Може, «До Шелл і назад» —
це не просто одноразовий виступ у храмі.
Чекай. Мені це подобається. Продовжуй.
Може, це реаліті-шоу про життя однієї жінки.
Я розповідаю історію.
Я сама авторка і сама акторка.
Ти співаєш?
Ні, я не співаю.
Не турбуйся.
Я колись співала. Але зараз не співаю.
Торкнися мене вранці
Зупинися.
Це що, соловейко залетів до кімнати?
Припини!
А потім просто йди
Ти співаєш, це не чесно.
У тебе є красиве обличчя, гарне тіло, почуття гумору,
а ще ти співаєш?
Коли я навчався в коледжі,
я продюсував усі заходи в студмістечку.
Я можу зробити звукову доріжку.
Ти пишеш музику?
Так. Авжеж.
Боже мій. Ти міг би продюсувати моє шоу.
Релігійні заходи мають бути такими ж цікавими, як і світські.
Хіба важко зробити красиву листівку?
Стули пельку, шльондро.
Вибач.
Навіть не знаю. Знаєш,
у євреїв є таке поняття,
що коли займаєшся волонтерством,
не слід про це розповідати,
інакше вся робота втратить сенс.
Тут мова більше про его, а не про благодійність.
Якщо про це подумати,
якщо це дійсно правда,
виявляється, що я не зробила ще жодної благодійної справи в житті.
Саро, якщо хочеш кінчити,
треба зосередитися.
Добре. Гаразд.
А знаєш що? Усе гаразд.
Я заплачу тобі за останні 15 хвилин,
а тобі не треба більше лупцювати мене.
Матимеш вільний час на себе.
Займешся власними справами. Не хвилюйся.
Це за мій рахунок.
Гадаю, не варто казати про щось,
якщо робиш це як благодійність.
Не сердься на мене.
Я запізнився через карти ґуґл,
Цей застосунок постійно посилав мене з однієї клятої стоянки
на іншу кляту стоянку.
Так, цей застосунок більше ніхто не використовує.
- А що ж зараз використовують? - Усі користуються Waze.
Дідько, точно.
Так.
Обожнюй цей стрижень.
А як у тебе справи? З кимось зустрічаєшся?
Ні, не дуже.
Не дуже? З кимось ти ж займаєшся сексом?
Ні з ким. Не зараз.
Ти це робиш?
Так. Просто спробую.
Слухай, тобі варто спробувати.
Давай я тобі вичавлю.
Це працює?
А в тебе працює?
Ні, не працює.
Невже?
Я дещо завелася.
Торкнися, я така волога.
Цей крем з…
Круто.
Дякую.
Було весело.
Побачимося завтра.
Бувай.
- Моро? - Зачекай.
- Люба? - Зачекай.
Добре.
- Привіт. - Слухай, мені дуже шкода,
що я не приїхала до лікарні.
Усе добре.
Я гадала, що Вікі все привезе та…
Так, вона приїжджала.
- Так. - Як ти?
Чесно? Мені не дуже добре.
Я впала, вони зробили різні аналізи,
виявляється, що я в поганій формі.
Я не займаюся спортом і забагато палю,
але я це знаю. Ну, не знаю, я відчуваю,
- що щось не працює. - Добре.
- Я можу тобі щось сказати? - Що?
Маєш прислухатися до свого тіла.
Моє тіло та я навіть ніколи не розмовляли.
Йоші! Мамамото!
Гаторе.
- Домосіде. - Гаторе.
Привіт.
Щось відбувається на цьому грилі.
Що відбувається?
Якийсь божевільний на кухні
робить сніданок замість вечері.
Сніданок замість вечері. Ти маніяк.
Якийсь божевільний збоченець.
Це просто обурливо.
Це якась маячня, але я тут і я це роблю.
Питимемо вино чи пиво?
- Хочу випити багато. - Може, вино,
- може, каберне. - Вино?
Каберне.
Так, велику пляшку каберне.
Наскільки велику пляшку?
Знаєш що? Ти забагато працюєш.
Гадаю, ти заслуговуєш випити Бароло.
А знаєш що? Ти, у біса, правий, я заслуговую на це.
- Заслуговуєш? - Я заслуговую на це.
А розкажу тобі чому.
Це кляте Airbnb просто вбиває мене.
Знаєш, гроші — це добре,
але ці люди, вони просто нацисти.
Вони хочуть, щоб кожного разу все було чисто.
Ти маєш прати рушники,
кожного разу, коли хтось заїжджає, а також простирадла.
А ще маєш витирати пил. А це справжня робота.
Треба підняти ціну.
Вони кляті чудовиська.
Відчепіться вже від мене.
Точно.
Треба вдягнути штанці.
Добре. Я накриваю на стіл.
- Люсі, я вдома. - Татко!
- Рікі! - Татко вдома!
- Привіт! - Рікі вдома.
Татку, де ти був?
Я був на роботі.
Що в нас на вечерю?
Подивися.
Це круто.
Це квіти кабачків?
- Так і є. - Це кляті квіти кабачків?
Непогано, так?
Що ти зробила з моєю колишньою дружиною?
Ось. Виклади це теж.
Так. Хто хоче салат?
Тільки спробуй. Лише скуштуй.
Лише раз вкуси та все.
Я точно займаю бік Дженнер.
Ось у чому справа. На цій фотографії їй 17 років.
- І заміжня. - Вона була заміжня.
- Так… - Ніби схожа на мене.
Краще я б цього від тебе не чула.
Так.
Гадаю, я сьогодні зрадила своїй подружці.
Не знав, що Леслі офіційно твоя подружка.
Байдуже, хто вона, я зрадила їй, зґвалтувавши себе.
Точніше, я зґвалтувала свою руку в піхві якоїсь дивачки.
Ненавиджу, коли таке трапляється.
З тобою таке було?
Нова серія «Басейну з акулами».
Це шоу найкраще.
Боже мій. Битва Йоші!
Що?
Пам'ятаєш, коли ми були малими,
ти написав нам цю пісню?
Наша соната на медовий місяць?
Готовий?
Коли битва скінчиться
І приплив омиє все навкруги
Ми втечемо разом
Я і ти
Та я сподіваюся, що ти не забудеш
Почекати на мене тоді
І ми втечемо разом
До моря
Та я хочу, аби ти знав
Що наш час скоро настане
І ми втечемо далеко
У світлі сріблястого місяця
Коли битва скінчиться
І приплив омиє все навкруги
Ми втечемо разом
Я і ти
Творчий керівник Юрій Лаховський піхві якоїсь дивачки.