Алі, він буде жити в моїй кімнаті.
- Джоше, це нечесно. - Міняймося.
Ну ж бо, пішли, ходімо.
Дуже гарний план. Це дуже добре.
Шеллі, я люблю тебе.
Ти не назвеш цю черепаху Шеллі.
Невже?
Гадаю, чудове ім'я для черепашки.
Таке спокійне.
Таке ім'я найбільше підходить
для тих, хто мешкає в панцирі.
Начо. А, може, назвати його Начо?
- Начо. - Начо.
Мамо! Тату! Хтось викрав Начо!
Тренерський штаб Ненсі Керріган закликає
вилучити Тоню Гардінг
з олімпійської збірної США.
Невже настільки важливо виграти золоту медаль,
що можна зламати дівчині колінні чашечки?
Ніколи не знаєш усієї ситуації.
Я досі нічого не відчуваю, Саро.
Затягнися та затримай дим.
Дідько, я забула закрити отвір.
Ріто, він повністю увійшов?
Так, Джоше, повністю.
Боже мій, Ріто.
Ти вийшла за нього заміж.
Ми це зробили, коли мені було чотири роки.
У нас була ціла церемонія.
Я ніколи вже не буду щасливою.
Операторе
Допоможіть мені подзвонити туди
Бо номер на коробці сірників
Вже такий старий і затертий
ОЧЕВИДНЕ
Отже, цього тижня мої студенти розглядатимуть два твори
і спробують знайти в них щось схоже.
Це буде твір Айлін Майлз «Дівчата з Челсі»
і твір Нтоцаке Шанге «Для кольорових дівчат».
Веселка, достатньо, самогубство. Недостатньо, недостатньо.
Так, але там «достатньо».
Ні. Там наче: «Коли веселки недостатньо».
Ні, назва така: «Коли веселки достатньо».
Можемо довго сперечатися — достатньо чи недостатньо.
Але назва така: «Достатньо».
Отже, ви користуєтеся зубною ниткою?
Це означає, що буде боляче?
- Бо я трохи нервую. - Невже?
Може, хочете трохи газу? Зовсім трохи?
- Трішки? - Тобто цей оксид азоту?
Щоб почистити зуби?
Лише трохи, щоб зняти напругу.
Катрінко, принеси, будь ласка,
ковдру та навушники.
Ми тут пограємося з газом.
Потрібна ковдра?
Ковдра та навушники.
- Вітаю, лікарко. - Привіт.
- Як ви? - Привіт, Катрінко.
Я принесла вам музику.
Найкращі ліки у світі.
Лягайте та розслабтеся, добре?
- Ось так. Ідеально. - Добре.
Ось так. Я трохи опущу вас.
Зараз проведу це над вашою головою.
Отже, мені потрібно, щоб ви вдихнули це крізь ніс.
Та видихнули також через ніс.
З вами все добре? Усе добре.
З поверненням.
Зараз трохи дізнаємося про наших учасників,
починаємо з Кейтлін Дженнер.
Мене часто показують по телебаченню, адже в мене десять дітей.
А зараз переходимо до Нтоцаке Шанге
та Алі Пфеферман.
Я тут, щоб просто почистити свої зуби.
Що в нас тут?
ІНТЕРСЕКЦІЙНІСТЬ
Ну ж бо, крути цей барабан.
Ось так, молодець.
Літера «Джей», докторко Ґандерсон, «Джей».
Привіт, Алі.
Алі, будь ласка.
Алі, відкрийте рота.
- Ні! - Мені дуже прикро.
- Я б хотіла розгадати цю загадку. - …загадку.
Бог — це жінка.
- Алі? - Алі, скажіть: «Ааа».
- Боже мій. - Треба відпочити.
Так. Розслабтеся.
Усе добре.
Ви молодець. Усе буде добре.
Добре, дивіться. Усе, що я кажу, — як на мене, цей звіт
дуже важко читати. Розумієте, про що я?
Не знаю, який там шрифт,
але мені більше до вподоби Helvetica.
Я віддаю перевагу стовпцям, а не спискам.
- Так. - Річ у тому, що я люблю…
Ви не бачили? Я використала римські цифри.
Зачекайте. Розберемося із цим пізніше.
Гаразд, ідемо далі.
Наступне питання. Нові члени ради.
- Гаразд. - Добре.
Слід зазначити, що зараз
ми будемо обирати потенційних нових членів.
У нас є Клер Страускляйнер, Хаймен Ґлук та Сара Пфеферман.
- Гаразд. - Почнемо з Сари Пфеферман.
Усі за?
Можу, я дещо сказати?
У мене якесь відчуття щодо Сари Пфеферман.
- У чому проблема? - Добре.
У неї дуже темна енергетика.
- Темна енергетика. - Вибачте.
Я… Можна мені…
Ви можете пояснити, що таке «темна енергетика»? Я не розумію.
Темна енергетика, яка проявляється через гнів
або через сексуальні контакти.
Тобто, облиште.
Вона вештається всюди й радіє через власне розлучення.
Ми торкаємося царини, у якій…
Це нас не стосується.
Добре, по-перше,
живе під одним дахом з кимось,
кому дала обітницю, і не дотримується цієї обітниці взагалі.
Тобто я можу піти кудись і спати з іншими,
робити різні речі з іншими
і при цьому вільно казати про це?
- Згодна. - Це правда.
І це заразно.
Вибачте.
Щось я не пригадую, що ми колись оцінювали кандидатів
за їхнім особистим життям.
Баззі, може, ти щось скажеш
від імені Сари?
Гадаю, ти занадто особисто залучений у це.
Маєш узяти самовідвід.
- Згодна. - Щоб бути неупередженим.
Це розумно.
Добре, може, проголосуємо?
Усі, хто за те, щоб Сара Пфеферман увійшла до ради,
підійміть руку й скажіть: «Я».
Останній штрих.
- Так. - Тут багато волосся.
Цей локон дає вам можливість імпровізувати із зачіскою.
Нарешті. Локон, з яким я можу імпровізувати.
Вікі.
Вікі?
Ти хто, у біса, така?
Саро?
Рабинко Ракель!
Ти на кухні?
Ходи сюди. Помираю — хочу все дізнатися.
То в мене найгарячіша дупа, яку колись бачив цей храм?
- Знаєш… - Кажи вже.
Так, усе було добре.
Хочеш чаю?
- Добре. - Ну ж бо. Випий трохи зі мною.
- Це корисно для шлунка. - Так.
А зараз кажи вже. Кажи, кажи.
Саро, добре.
Гадаю, усе пішло не за планом.
- Просто… - Що? Що ти таке кажеш?
Саро…
У тебе є ворог у Мід-Сіті.
Я ніколи такого не бачила.
- Вона отруїла всю раду. - Хто?
Неетично це казати. Лора Мілтон Кауфберґер.
І що вона сказала?
- Саро. - Що вона сказала?
Вона сказала, що в тебе темна енергетика.
- У мене темна енергетика? - Мені дуже шкода.
Це неважливо. Треба це відпустити.
Ця шльондра на пенсії сказала, що в мене темна енергетика?
Як пройшло голосування?
Це не має до цього відношення.
- Чотири проти трьох? - Не треба, щоб ці люди
впливали на твою духовність.
П'ять проти двох?
Це стосується лише твого ставлення до себе.
Усе, що ти маєш зробити…
- Шість проти одного? - …щоб частина тебе
ніколи не мала відношення до будь-якої ради, будь-якого храму.
Це все лише шум.
- Баззі не голосував за мене? - Важливо, щоб…
Ніхто мене не підтримав? Ніхто за мене не голосував?
Це було… Було одностайне рішення?
Навіть ти за мене не голосувала?
Я працівник,
мені не дозволено голосувати.
Вона падлюка.
Гаразд.
- Анорексична падлюка. - Добре.
Привіт, Джиме Кроче.
Як справи?
Я знайшов цю гарнюню,
але її треба привести до ладу.
Але звучить добре.
Я намагався налаштувати її.
Звучить цікаво, але в нас вечірка до дня народження мати.
Допоможеш мені накрити на стіл?
Бо ми вже й так запізнюємося…
Добре. Так.
- Гаразд? - Як похід до дантиста?
У мене 700 дірок у зубах.
Вітаю, чудові людоньки!
- Привіт. - Привіт. Як справи?
- Привіт. - Вітаю.
Подивися на це місце.
- Привіт, мої гарнюні. - Стильно виглядаєте.
Десь треба повісити наші шкіряні куртки.
Привіт, пустунчику.
Давайте мені вашу шкіру.
- Це шкіряні чапи? - Усе шкіряне.
- Він носить чапи? - Так, він носить чапи.
Вам потрібна кімната для брудного одягу
для родичів-піжонів,
які носять дивакувате вбрання.
Ми такого не носимо.
А ми носимо. Я справжня дівчина з Каліфорнії.
Дай-но тебе поцілую.
- Я з цим впораюся. - Точно?
Так. Хочу бути частиною твого плем'я.
Краще сказати рою.
Так, це слово мені теж підходить.
Слухай,
у тебе щось на сукні?
Що саме?
Твоя дупа.
Це, певно, від того, що я вдягла
цю коректувальну білизну, яку придбала.
Подобається?
Так.
Привіт.
Вітаю!
А ось і королева свята.
Іменинниця вже тут.
Як справи?
- Вітаю. - Боже мій.
Просто краса.
Як справи?
Хіба вона не виглядає фантастично?
Ти просто цвітеш.
- Боже мій. - Тільки подивися на себе.
Це макіяж до дня народження?
Це макіяж до всього.
- Ти маєш дивовижний вигляд. - Як і ти.
Ти така струнка.
Овва. Подивися на себе.
Боже. У нас однакові зачіски.
- Ні, я так не гадаю. - Ні?
Добре, ось.
- Привіт, Шел. - Вітаю, дорогенька.
- Не рухайся. - Тільки швидко.
Лише ти і я. Зробила.
Добре. Дякую.
Вітаю!
Ходімо, дітки.
День народження. Привіт.
Дякую.
- Привіт, Лене. - Як ти, Саро?
- Дама Гелен Міррен. - Вибачте.
Це дуже смачний італійський сир.
- Оце сир. - Боже мій.
- Привіт, Алі. - Подивися на це.
Подивися, скільки тут сиру.
Хто це?
Крихітко, понюхай.
Це Шей, подруга мати. Ніколи її не бачив?
- Точно ні. - Вона класна.
Дівчинко, подивися на це. Це кімната…
Чому кухня —
це таке місце, де завжди більше за все людей на вечірках?
Як шукаєте когось на вечірці,
варто зазирнути на кухню.
Кухня — це серце дому.
Крихітко, запиши це для шоу.
Ні, ні.
- Що за шоу? - Я маю запостити
наше з Морою фото в твіттері.
- Зачекай, будь ласка. Агов? - Так?
Не треба постити мої фото в цей апарат,
бо колишні студенти обов'язково будуть
про мене теревенити. Дякую.
Ти можеш не перейматися через приватність, Моро.
Я не розміщую фото під своїм справжнім ім'ям.
Не хочу, щоб грабіжники та ґвалтівники знали, де я мешкаю.
Ви мешкаєте в закритому містечку.
Ви чули про інсайдерів?
Слушна думка.
У мене 13 підписників.
Хто в нас у соціальних мережах?
Підійміть руку. Ну ж бо.
Бачите? Можете стати моїми підписниками.
Добре. А хто хоче дізнатися моє ім'я в соціальних мережах?
- Зараз почуєте. - Вмираємо, хочемо дізнатися.
До Шелл і назад.
Я зрозумів!
- Це типу: «До пекла та назад». - Так.
Я теж здійснила перехід.
Я роблю камінг-аут. Я розкриваю карти.
Я стала брендом.
Хтось бажає різоні?
У нас десь 15 тон різоні.
Агов, не треба битися рушником.
Ти виростила тут усіх дітей?
- Така неймовірна нерухомість. - Невже? Хіба не красиво?
Цей дім чудовий.
Ні, це вітальня.
Вони просто…
Їдальня знаходиться… Ви постійно тут їсте?
Така варіація лише
через вечірку.
Ти сказала «така варіація»?
Ми експериментуємо з простором.
Так. Робимо перебудову.
Робимо багато чого.
Саро, хочу вибачитися
через те, що сталося в храмі.
Баззі, усе гаразд. Я в порядку.
- Точно? - Так.
- Точно? - Так. Усе гаразд.
Що? Що відбувається?
Ви мене засуджуєте? Це ж абсурд.
Ніхто тебе не засуджує.
Було голосування…
Я намагалася попасти до ради.
Тебе не взяли?
Ні, не взяли. Я — персона нон ґрата.
Ти що, не міг допомогти?
Мені довелося взяти самовідвід.
Що це таке «самовідвід»?
Я не голосував через те,
що маю стосунки з тобою та Сарою.
Це маячня.
Дай йому спокій.
- Вибачте. - Ні.
Він має зв'язки в храмі,
він міг би якось вплинути,
але він цього не зробив.
Я дуже розчарована.
Добре, зупиніться. Тихо.
Хочу сказати тост.
Коли я дивлюся на цей стіл
у цій кімнаті,
я не можу пригадати, що в ній була така висока стеля
та стільки неєврейського освітлення.
Я дуже зворушена
та дуже вдячна,
що можу відзначити своє 70-річчя
з моєю родиною
та моєю обраною родиною. Будьмо!
З днем народження.
Гадаю, ми зараз родина, яку не обирали.
- Ні. - Можна я подивлюся?
Я хочу прочитати.
Це найгірша проповідь, яку я написала.
Будь ласка, ні, ні.
- Я сховаю її. - Зі всією повагою… Ну ж бо.
Вдам, що цього ніколи не було.
Сховаю її ось тут.
Ну ж бо. Ти чудова письменниця.
Одна з моїх найулюбленіших.
Я не… Ні, гадаєш, я жартую?
Я дуже важко працювала над нею
і зараз можу сказати тобі, що нічого не виходить.
Усе дуже погано.
Там немає нічого, у що я вірю.
Там про Песах?
Так, про Песах, про Бога.
Отже…
А ти сам це відчуваєш?
Присутність Бога?
Ти відчуваєш його постійно?
Пригадай чотири слова.
Так, ребе.
Уяви їх у світі.
Я уявляю любов, справедливість, правду, красу.
Я пам'ятаю їх, це таке фізичне відчуття.
Я пам'ятаю, що вони навколо,
уявляю, як вони мене обгортають…
- Добре. - …наче одяг,
який я приміряю.
І ти відчуваєш такий холодок, знаєш, таке поколювання
на потилиці.
Іноді це і є Бог,
оце відчуття.
І після цього я відчуваю, що можу любити.
У мене був викидень.
А я не знала…
Я не очікувала, що мене це так зачепить.
Але це мене зачепило.
І зараз я гадаю,
що в мене справжня депресія.
З днем народження
- Люба Моро - Люба мато
Ча-ча-ча
З днем народження тебе
Загадай бажання!
- Легені 70-річної. - Що ти побажала?
Одна з речей, які я побажала,
було те, щоб ви більше не називали мене матою.
Дійсно? А чому?
Тобі це не подобається? Я гадав, що ти любиш це ім'я.
Ні, мені воно подобалося, просто хочу відійти
від цих пупсиків, обіймів, дитячих скорочень…
- Так. - Як Маппет.
А як ти хочеш, щоб ми тебе називали?
Може, Ґаґа?
Це більш по-дитячому.
Схоже на моє прізвисько, Джіджі.
- Може, Мімі? - Може, Нана?
Не подобається Нана.
А можна називати Ґреммі?
Зачекайте. Не Ґреммі.
- Бабця? - Бабця. Ось бачите?
- Б-А-Б-Ц-Я? - Так.
Молодець.
Може, ви називатимете мене,
ну, не знаю, мама.
Мама?
Маємо те, що маємо.
Мама.
Добре.
- А чому б ні? - Тобто,
ти була там, коли в Сари почалися місячні?
Ти била її по обличчю,
як це робить справжня єврейська мама?
Це ти показувала їй, куди треба встромляти тампон?
Мамо, тут діти!
- Я бачила її тампони. - Будь ласка.
Знаєте що?
Поки ми це обговорюємо,
якось я шукала щось в інтернеті.
Шукала там інформацію
про найкращих лікарів у Лос-Анджелесі.
Загалом,
як мені здається, я хочу розпочати,
перехід
у медичному сенсі.
Це те, що я хочу зробити.
Розумієте, про що я?
- Так. - Я кажу про операцію.
Що за операція?
Обличчя, груди, піхва.
Дітки, може, підете та пограєтеся в хованки?
- Ідіть на вулицю. - Так!
Схованки! Пограємо в схованки!
- Фантастика. - Хованки! Зараз!
- Це чудово. - Коли ти це вирішила?
Це неймовірно. Хіба, ні, Вікі?
- Так. - Дякую.
Розкажи більше
про зміну статі.
Це операція з підтвердження статі, Шеллі.
- Розумієш? - Так.
Усе гаразд?
Це те, що я хочу зробити.
Я б дуже хотіла, щоб ви мене підтримали,
але якщо ви не можете, я все зрозумію.
Ми розуміємо тебе.
Ми повністю тебе підтримуємо.
Авжеж, ми тебе підтримуємо, так?
Ми підтримуємо тебе.
Піду подивлюся, що там роблять дітки,
де вони грають у свої схованки.
- Мої вітання. - Дякую, Баззе.
Та «trog gezunterhait».
Це латинь?
Що він сказав?
Це на їдиш:
«Носи це на здоров'я».
- Носи це добре. - Так і буде.
Так. Може, хтось бажає кави?
Я допоможу.
- Кави? - Ми з тобою, дівчинко.
- Добре. - Ми з тобою.
Даси мені хвилинку?
Добре.
Лене, а яка різниця між
хованками та схованками?
Мені досить.
Там усі ховаються, а один шукає,
а в іншій грі один ховається, а всі інші шукають.
Ти в порядку?
Абсолютно.
Дякую вам.
З днем народження.
П'ять, чотири, три, два, один.
- Геть з моєї галявини! - Боже мій.
Боже, Лене.
Куди вони поділися?
Пішли!
Дев'ятий раунд.
- Хто ховатиметься? - Я!
Добре, готові? Пішли!
Побігли!
Не хочу, щоб вона змінювала обличчя.
Я люблю її обличчя. Люблю її рот.
Так, але ж вона не звичайна господиня з Беверлі-Гіллз.
Вона хоче відчувати себе красивою.
З обличчям я згоден.
А ось думка, що в тата буде піхва.
Татова піхва.
А де ховається мама?
Я чую спиногризів.
Чудове місце.
Але я не граю.
Я не граю.
Ходімо.
Твоя родина найкраща, люблю твою родину.
Вони не сповна розуму, але я їх люблю.
- Усе гаразд? - Так.
Обіймеш мене?
- Усе в порядку? - Так.
Можна щось спитати?
Просто хочу дізнатися, як її…
Як її звати?
Мені подобається, що ти дочекалася, щоб ми десь застрягли,
аби спитати цю дурню.
Ти її не знаєш.
Я її не знаю?
Її звати Уна.
Уна?
Зачекай хвилинку, Уна — це…
Чекай. Це ж інструкторка з фітнесу?
Ходіть сюди. Назад сюди.
- Сюди. - Дітки, сюди.
Але чесно, неважливо, що відчуваю я.
Це її справа, нехай робить те, що бажає.
Вона так і робить.
Я пишаюся нею.
- Так. Я теж. - Це нелегко.
- Отже, ви… - Так.
…колись були сусідками?
Так. Але нарешті в мене є своє житло.
Це добре. Я змінила роботу.
Тож тепер грошей у мене більше.
Що?
І де ти зараз працюєш?
У «Сільвер Рейн».
Той самий «Сільвер Рейн»?
Той самий «Сільвер Рейн».
Ти стриптизерка?
Ні. Я працюю у відділі інформаційних технологій клубу.
А, стули пельку.
Дорогенька, я не граю.
- Хочеш піти? - Чому ти чекала,
поки не зберуться всі ці люди,
щоб розказати про операцію?
Вони моя родина. Безперечно я хотіла поговорити з ними.
Тобі не приходило в голову спочатку поговорити зі мною про це?
- Що відбувається? - Я просто хочу дізнатися,
чому тобі потрібна ціла аудиторія
для таких речей.
- Чому ти не могла сказати мені… - Це моя родина.
…дома, перш ніж ми пішли,
у машині, коли ми сюди їхали:
«До речі, люба, я про це розмірковую».
Я не знала, що скажу це, доки не сказала.
Знаєш. Скажу тобі ось що.
Поїхали додому, бо це якась дурість.
Я готова.
- Вибач. Не граєте? - Заходьте.
Привіт.
Заходьте.
Усі заходьте.
Добре, усі тут?
Так.
Добре. Я вимкну світло.
Так.
А ці покидьки в храмі.
Ти пам'ятаєш,
як я колись із шкіри лізла,
але ніхто не хотів мене?
Я пробувала попасти до групи. Намагалася стати чирлідеркою.
Пробувала себе в цій… Ця річ з цими…
Художня гімнастика?
- Так. - Так.
Якого біса я це знаю?
Добре, по-перше,
люди тебе хочуть, а ось я, наприклад, самотня.
- Яка різниця? - Невже?
- Так. - Невже?
- Так. - А з ким ти живеш?
Що відбувається зверху?
Ви просто печете кляті пироги?
- Це не одне й теж. - Стосується.
Ти і Джош наче сімейна пара…
А він був мій, до речі.
Ти, у біса, вкрала його в мене в ту ж мить, коли народилася.
Він був моїм.
Це ж…
Байдуже.
Боже мій.
- Що? - Там щось є.
Що це?
Що це? От лайно.
- Боже мій! - Святі небеса, це щось живе.
Це живе. Це ж…
Чекай. Це черепаха?
Чекай. Хіба в нас не було колись черепахи?
Кого немає?
- Алі. - Сари немає.
Пішли.
- Що відбувається? - Що це?
Що це?
Подивіться на це.
Це черепаха.
Боже мій.
Боже мій. Це Начо?
Це неможливо.
Він був нашим домашнім улюбленцем у дитинстві.
Йому десь 30 років.
- Боже мій. - Мамо, можна взяти його додому?
Друже.
Він величезний і стародавній.
Боже мій.
Творчий керівник Юрій Лаховський додому?