Víš co? Bylo to šílený.
-A včera... -Ano?
Včera mně vzal na túru.
Jako do lesa?
-Jo. -Ne.
Proč zrovna do lesa?
V lese jsou násilníci a...
A hůř, kojoti a medvědi a tak.
Byl to jeho nápad.
Dobrodružný výpravy vymýšlí v jednom kuse.
Je to roztomilý.
Měl by bejt roztomilej,
pokud mi tě chce ukrást.
Už jde.
Určitě si ho zamiluješ.
-Hej. Tady. -Jistě.
Ahoj.
Omlouvám se za zpoždění.
Morton Pfefferman, Shelly Lipkindová.
Mort.
Shelly.
A to už jsem si začínala myslet, že seš vymyšlenej.
Jo.
Tady mě máš.
Moc pěkný šaty, Deb.
Vybrala je Shelly, má to v oku.
-Jo? -Mám.
Mám skvělý levý oko.
Fakt dobrý.
Jo.
Budíček, Morte!
-Budíček, mladíku! -Chyť ten míček!
Co děláš? Vstávej! Máš ho vedle sebe!
Seber ten míček! Morte! Co blbneš?
Další oběh pro Pasadenu!
Pojď sem! Na lavičku, Morte!
Výborně!
Ten chamr snad není můj vnuk!
Co to bylo? Tys tam snad chrápal!
-Sednout! -Další odpal.
-Do toho. -Jerry.
Nasaď si rukavici, jdeš do pole.
Do toho, Jerry, ukaž jim to!
Fajn! Dobře! Dobře!
Trochu života!
Co to s váma dneska je?
-Domů! -To je ono!
Na Brynu nekoukej. Sestra ti nepomůže.
Zvládáš to, Jerry?
Druhá meta! To je ono!
To je jedno, odpoledne přivedu sekretářku.
Poslyš, běž si koupit nový punčochy...
Hej, tohle jsi přehnal.
Matka se za chvíli vrátí z práce.
Měl by sis udělat úkoly.
...jen trochu úcty.
Teplou večeři...
Nedělej, že nic není
Růži mi dej a řekni: „Má paní.“
Drahoušku
Všichni mají podezření
Budou si šuškat, že jsme zamilovaní
Nádhera, Shelly. Nádhera.
Dechová sekce, prosím.
Počkej.
Jsi přirozený talent.
Pořád se ale můžeš zlepšit.
Zastav se po vyučování.
Zapracujeme na tom.
Výborně.
Fajn, dechy.
Někomu se líbíš.
Cvičili jste?
JAK PŘEŽÍT ATOMOVÝ VÝBUCH
Fajn, Shelly, uvidíme se na zkoušce.
To byla doba.
Co jste dělali?
Neslyšela jsem tě zpívat.
Zpívalas?
Pokud jo, tak co?
Zkusili jsme všechno.
Vzali ji k rabínovi, byla u psychologa.
Uvařila jsem sýrové omelety, které odmalička miluje.
Nic. Byla v pořádku a pak zničehonic...
Zabalila divadlo a přestala jíst.
Proč nechceš jíst?
Už to trvá týdny.
Rád bych ti pomohl, Shelly,
takže ti položím pár otázek
a ty odpovídej „ano“ nebo „ne“. Co na to říkáš?
Dělá ti problém usnout?
Nějaké noční můry?
Mělas někdy jointa nebo jiné drogy?
Bojíš se, že selžeš
nebo zklameš rodinu?
Zatraceně, Shelly, odpověz.
Předepíšu jí meprobamát.
-Na co? -Na úzkost.
Nakonec jíst začne, až ji hlad donutí.
Uvědomuješ si, jaké máš štěstí,
po tom všem, čím jsme si prošli?
Utekli jsme sem před hladem.
A ty nejíš schválně?
Není to holokaust.
Chceš být neplodná?
Rose, slyšíš to?
-Ano. -Tak kam jdeš?
Dovnitř. Jsem vyčerpaná.
Víš, co tam dělá.
A co jako? To nemůže bejt šťastnej aspoň někdo?
Bůh ho potrestá.
Domluv tomu chlapci, než bude příliš pozdě.
Nebo mu domluvím sama!
Morty, už jsme o tom mluvili.
Obleč se.
Za chvíli přijde tvůj zejde, tak ať už jsi nahoře.
O tomhle se nesmí nikdy dozvědět.
Rozumíš? Rozumíš?
Jsi moc pěkná tanečnice.
Ten prsten mi dala tante Gittel.
Gittel, Gershonova žena?
Obleč se.
Honem.
-Připravená? -Ano.
Pocházíte z jihu? Máte...
-Pocházím. -Říkal jsem si,
že slyším jižanský přízvuk.
Je to nahrané, že jo?
To si piš.
Co byste si přála, Carol?
Školné a psa kolii pro nejstaršího syna.
Ano? Pro nejstaršího syna?
-Kam jdeš? -Ven.
Kam?
-Dobrou noc. -Kam?
Pořád někam lítá,
ale doma se nezdrží.
Kam vůbec chodí?
K Tomovi, Joeovi nebo Saulovi.
Vůbec není doma
a čeká, že jejího mešuge kluka napravíme my.
Chutná ti ta sekaná? Je z kukuřičných lupínků.
Ale zasytí jako maso, viď?
Je dobrá.
Neměl jsem tě opouštět.
-Vrátil ses. -Bylas lepší.
Jasně, nechala tě ona.
Bryno.
Jo?
Myslíš, že jsem divnej?
Ne.
Není pochyb...
Myslel jsem na všechno.
Máme svíčky, sirky, kartony cigaret.
To je skvělý.
A já se bála, jak přečkám apokalypsu.
Světská potěšení nás udrží při smyslech, Yetto.
-Budeme mít i čokoládu? -Čokoládu?
Máme asi 60 tabulek čokolády.
A taky devět sklenic zavařovaček,
tři tucty plechovek tuňáka.
Nebojte, váš zejde myslel na vše.
Strádat nebudete.
Pokud každý z nás sní tabulku týdně,
čokoláda nám vystačí na 12 týdnů.
Přesně tak.
Ten kluk je hotovej Einstein.
12 týdnů tam dole. Šílím už jen z toho pomyšlení.
Ale budeme spolu.
A v bezpečí.
Chlap jak má bejt.
Pořád jsem tvůj otec.
Zejde, dáš mi slovní úlohu?
-Chci to zkusit. -Dobře, Bryno.
Kolik plechovek polévky bude třeba na šest měsíců,
pokud sníme dvě plechovky denně?
Kolik měsíců?
Má máma v práci taky kryt?
-To nevím. -Hej!
Bez krytu ji ale zabije atomový výbuch.
Ne, schová se pod stůl. Druhá nejlepší ochrana.
Jistě, ale pokud uvidíte kryt, běžte do něj.
Aby se vám neroztekly oči, to byste nechtěli.
Oči se fakt můžou roztéct?
Nechci, aby se mamce roztekly oči.
To se nestane.
Pokud cokoliv, promění se v tříhlavou příšeru.
Co když to mamka do krytu nestihne?
Nakonec se, drahoušku,
všichni stejně shledáme v olam haba.
-Žádný strach. -Nebe vypadá jako větší zábava.
-Děti ve škole říkaly... -Ano?
...že jsou tam zlaté chodníky
a mraky z marshmallow.
Jo? Tak konvertuj.
Běž si jíst Waldorfský salát. Běž si do gójskýho nebe.
VZRUŠUJÍCÍ NOVÁ KOLEKCE!
Yetto!
Rose?
Vstávej. Do krytu. Pohyb.
Je to jen zkouška.
To nevíme! Vstávej. Pohyb.
Pohyb, lidi.
Pohyb, Yetto. Do krytu.
-Nemusíme to brát s sebou. -Neprcháme z Egypta.
Kde je Mort?
Běžte ven.
Šup, šup, šup.
Kde je? Je tady?
-Co tu... -Je tam dole!
Dobře, dobře.
Vlez tam. Otoč se.
Lez dovnitř, pohyb.
Šup, nezdržuj.
Proč máš máminu noční košili?
-Lezu. -Lez!
-Lezu! -Dělej!
Honem. Víš, co máš...
Neslyšíš sirény? Postav se.
Proč mi blokuješ žebřík?
Chceš, aby tě viděl zejde?
-Pohyb. -Morte.
-Honem. -Nemůžu mu natáhnout kalhoty.
Proč blokuješ žebřík?
Neblokuju.
Honem, kalhoty.
Zavři to.
-Chceš pomoct? -A je to.
Co to máš na sobě, Morte?
Máma mi to dovolila.
Proč má tvůj malej chamr holčičí šaty?
Přestaň křičet. Ona za to nemůže.
Do školy to nenosí, kristepane.
Jen si tady dole hraje. O nic nejde.
Hraje? A na co?
Co to je? Půjde k doktorovi.
A tohle... To je taky tvoje?
Co to, sakra, je?
-Co to je? -Fajn.
Ten perlovej náhrdelník jsem ti koupil já.
Já vím, dej ho sem. A už nekřič.
Chceš skončit v blázinci?
Všichni Boymelgreenovi muži chtějí být ženy.
Je to rodinné prokletí.
Žádný prokletí. Je to naše rodina.
Rodina?
Ty o rodině nevíš vůbec nic.
Celý noci jsi v tahu a dny prospíš.
Je to můj dům, moje pravidla.
Nedáváš nám ani floka, dceruško,
takže tu nemáš žádný slovo!
Tohle je tvoje vina!
Chceš, aby skončil jako Gershon?
-Haime! -Chceš?
-Haime! -Pojď sem, Morty.
Podívej se na mě.
Neboj, chlapče. Pojď ke mně.
-Pomoc. -Nech ho být.
-Nech ho na pokoji. -Mami.
Chceš vědět, jak dopadl strejda Gershon?
-Chceš? Mortone! -Přestaň!
-Chováš se jako šmuk! -Chceš to vědět?
Shořel v peci!
A víš proč?
Protože ho tvoje matka s babičkou
nechaly pobíhat v sukni!
Dělá to jen když je sám.
Dělá ho to šťastným. O nic nejde.
Gershon je taky šťastnej?
Buď mu to zatrhneš, nebo si sbalíš kufry!
To ty sirény. Šílí z nich.
Šílí z nich.
Pozor na hlavu.
Poslechneš zejdeho, jasný?
Ano. Slibuju.
Neposlouchej ho. Neodcházej, prosím.
Dobře. Oblíkni se.
Oblíkni se.
Mami?
-Házej, Tommy! -Do toho!
Král vysílá své vojsko, a to Mary!
Král vysílá své vojsko, a to Diane!
Stůj!
-Dáme to znovu. -Jo.
-Jo, znovu. -Ještě jednou.
Počkejte, já ještě nepřebíhal.
Kluci si hrajou támhle.
Král vysílá své vojsko je jen pro holky.
Bryno?
Seš kluk, Morte,
je jedno, do kolika máminých šatů se navlečeš.
-Co se stalo? -Jsi v pořádku?
Jsi v pořádku, Bryno?
Běž pro pomoc!
Díky, zlato, žes mi věřil.
Bez tebe bych to nedokázala.
Je to úžasný.
Jakej se ti líbí nejvíc?
Jen tak mě něco neosloví,
ale...
Ty rámy jsou překrásný.
Kašpare.
Běž přivítat hosty.
Měla bych něco říct? Dobře.
Chtěla bych říct pár slov.
Ahoj, děkuju vám, že jste přišli.
Řeknu jen pár slov.
O podobné výstavě jsem vždycky snila
a je nádherné,
že jejímu vzniku přihlíželo tolik mých blízkých.
Děkuju vám.
Myslím, že moje cesta začala už v dětství u voskovek.
Seděla jsem před televizí, na kterou jsem se
nedokázala soustředit,
tak mi máma dala voskovy
a já je nedokázala odložit.
Hrála jsem si jen s nimi.
Naši to vypráví tak, že to až vypadá,
jako bych si sama přišla na to,
jak to mám dělat.
A já rostla.
Chodila jsem na keramiku, hrnčířství,
sochařství a všechno bylo fajn.
-Bylo to fajn,... -Co to děláš?
...ale nebylo to ono.
Pojď za mnou.
Pak jsem ale objevila malování...
Ale počkej 180 vteřin.
...a v něm se našla. Nejvíc mě oslovuje akryl.
K výstavě vedla dlouhá cesta.
Nedívejte se na obrazy jednotlivě,
-Jedna. -...to není správné...
-Dva, tři. -Vnímejte celou kolekci.
-Čtyři, pět, šest. -Je to skutečně meditativní.
Měla bys ten prsten nosit.
Co? Ne.
Chci pěknej prstýnek, Morte, ne tenhle šunt.
Já...
Co budeme dělat?
Nevím.
Jen...
Potřebuju čas.
Čas, abych si vyřešil pár věcí.
Dobře.
Ale do tý doby...
Udržíš tajemství?
A ty?
Kreativní dohled Kristýna r věcí.