את יודעת מה? זה היה מטורף.
ואתמול... -כן?
הוא לקח אותי לטיול.
איפה, ביער?
כן. -לא.
למה שמישהו יבחר ללכת לטייל ביער?
יש שם אנסים. וגרוע יותר...
- הוליווד, 1967 -
לא, גרוע מכך, זאבי ערבות. ולא יודעת, חרא של דובים.
זה היה הרעיון שלו.
הוא תמיד חושב על הרפתקאות קטנות.
זה חמוד מאוד.
כן, אני מקווה שהוא חמוד
אם הוא יגנוב אותך ממני.
הנה הוא.
אני לא יכולה לחכות. את תאהבי אותו.
היי. -אני בטוחה.
היי.
אני מצטער על שחיכיתן.
מורטון פפרמן, שלי ליפקינד.
מורט.
שלי.
התחלתי לחשוב שאתה דמיוני.
כן.
הנה אני.
איזו שמלה, דב.
שלי בחרה אותה. יש לה עין טובה.
כן? -כן.
יש לי עין שמאל טובה.
עין שמאל חזקה.
יופי.
מורט, תתעורר!
בחור צעיר, תתעורר! -מורט, קח את הכדור!
מה אתה עושה? קום! שם, לידך.
קח את הכדור! מורט! מה הבעיה שלך?
עוד הקפה לפסדינה.
בוא הנה. שב על הספסל, מורט.
כל הכבוד!
אני לא מאמין שהפייגלע הזה הוא הנכד שלי.
מה מצבנו? ישנתם שם.
שב! -פעם נוספת.
קדימה. -ג'רי.
ג'רי, קח את הכפפה, אתה נכנס.
קדימה, ג'רי, בוא נשיג הקפות!
בסדר.
תיראו חיים!
מה קורה היום?
הקפה. -בסדר!
אל תסתכל על בריינה, אחותך לא תעזור לך.
ג'רי, אתה בסדר שם?
תנסה. שני! זהו, יופי.
- בויל הייטס, 1958 -
"לא משנה, אביא את המכתבה שלך אחרי הצהריים.
תקשיבי, לכי קני לך זוג גרבונים...
עברת את הגבול..."
אימא שלך תחזור מהעבודה בקרוב.
כדאי שתכין שיעורי בית.
"כדי לקבל כאן קצת כבוד.
ארוחה טובה וחמה..."
"אל תתחיל לאסוף דברים..."
- ברנטווד, 1958 -
תן לי את הוורד שלי ואת הכפפה שלי.
מותק,
הם חושדים
אנשים יגידו שאנחנו מאוהבים."
נפלא, שלי. נפלא.
כלי נשיפה, קחו את כלי הנגינה, בבקשה.
רגע.
את טבעית מאוד.
אבל עדיין יש מקום לשיפור.
אולי תבואי אחרי הלימודים
ונעבוד על זה?
טוב.
בסדר, כלי נשיפה.
מישהו מחבב אותך.
התאמנתם?
- הישרדות במקרה של מתקפה אטומית -
בסדר, שלי, נתראה בחזרה להצגה.
נדרש לך הרבה זמן.
מה עשיתם?
לא שמעתי אותך שרה.
שרת?
אם כן, מה שרת?
ניסינו הכול...
לקחנו אותה לרב, נפגשנו עם פסיכולוג,
הכנתי חביתות גבינה, המאכל האהוב עליה מאז ומתמיד.
שום דבר. היא הייתה בסדר ופתאום...
היא עזבה את ההצגה והפסיקה לאכול.
למה את לא אוכלת?
היא כך כבר שבועות.
שלי, אני רוצה לעזור לך.
אשאל אותך כמה שאלות
ותוכלי לענות בכן או לא, מה דעתך?
קשה לך להירדם בלילה?
יש לך סיוטים שתרצי לספר לי עליהם?
צרכת חשיש או סמים אחרים?
את מפחדת שתאכזבי
את המשפחה שלך?
לעזאזל, שלי, תעני לרופא.
אתן לה מרשם למילטאון.
למה? -לחרדה.
בסופו של דבר, היא תהיה רעבה ותאכל.
את יודעת כמה מזל יש לך
שיש לך מה שיש לך אחרי מה שעברנו?
באנו לכאן כדי לברוח מרעב.
ואת בוחרת לא לאכול?
אנחנו לא בשואה.
את רוצה רחם עקר?
רוז, את שומעת את זה?
כן. -לאן את הולכת?
פנימה. אני תשושה, אני הולכת לשכב.
את יודעת מה הוא עושה שם.
אז מה? אף אחד לא יכול להיות מאושר?
זה מעורר את חרון אפו של האל.
לכי לגרום לילד לחשוב בהיגיון לפני שיהיה מאוחר מדי.
אם לא תעשי את זה, אני אעשה את זה.
מורטי, דיברנו על זה.
תתלבש.
אתה צריך לעלות לפני שסבא שלך יחזור הביתה.
תקשיב לי, אסור שהוא יידע על זה, אתה מבין?
אתה מבין?
אתה רקדן יפה מאוד.
דודה גיטל נתנה לי את הטבעת הזאת.
גיטל היא אשתו של גרשון?
תתלבש.
מהר.
מוכנה? -כן.
גרת בדרום? יש לך...
כן. -היה נדמה לי
שדלף מעט מבטא דרומי.
אני מניחה שזה מזויף, נכון?
ללא ספק.
מה תרצי אם תהיי מלכה ליום אחד, קרול?
סיוע להשכלה וכלב קולי לבני הגדול.
כן? בנך הגדול? טוב...
לאן את הולכת? -אני יוצאת.
לאן? -לאן?
לילה טוב. -לאן?
מתגנבת הביתה, מתגנבת החוצה.
אף פעם לא בבית.
לאן היא הולכת?
לטום, לג'ו או לסול.
היא איננה כל הזמן.
היא מצפה שאנחנו נתקן את הילד המשוגע שלה.
אתה אוהב את הלוף? הכנתי אותו מקורנפלייקס.
זה ממלא כמו בשר, נכון?
זה טוב.
לא הייתי צריך לעזוב אותך.
חזרת. -היית האישה הטובה יותר.
כן. היא עזבה אותך.
בריינה.
כן?
את חושבת שאני מוזר?
לא.
ללא ספק...
חשבתי על הכול.
יש לנו פמוטים, גפרורים, קרטונים של סיגריות.
זה נפלא.
דאגתי מה אעשה באפוקליפסה.
תענוגות ארציים ישמרו על שפיותנו, יטה.
יהיה לנו שוקולד? -שוקולד?
יש לנו 60 חפיסות שוקולד.
ויש לנו תשע צנצנות חמוצים,
36 קופסאות טונה.
סבא שלכם חשב על הכול. אל תדאגו.
הכול יטופל.
אם כל אחד מאיתנו יאכל חפיסת שוקולד אחת בשבוע,
יהיה לנו מספיק שוקולד ל-12 שבועות.
נכון.
תראו את הילד, הוא איינשטיין אמתי.
12 שבועות שם, המחשבה משגעת אותי.
אבל כולנו נהיה יחד
וכולנו נהיה בטוחים.
איזה בחור.
אני עדיין אבא שלך.
סבא, אני רוצה לנסות בעיה בחשבון,
אני רוצה לפתור אחת. -בסדר, בריינה.
כמה קופסאות מרק נצטרך לשישה חודשים,
אם כולנו נחלוק שתי קופסאות ביום?
כמה חודשים?
יש לאימא מקלט בעבודה?
אני לא בטוח. -היי!
אם אין לה, לא תתפוצץ עליה פצצה גרעינית?
לא, היא תיכנס מתחת לשולחן, זאת האפשרות השנייה.
בטח, אבל אם תראה מקלט, תרוץ לשם.
לא נרצה שהעיניים שלך ימסו החוצה.
עיניים באמת יכולות להימס?
אני לא רוצה שהעיניים של אימא ימסו.
זה לא יקרה.
אם כבר, היא תהפוך למפלצת בעלת שלושה ראשים.
ואם אימא לא תגיע למקלט בזמן?
מותק, בסופו של דבר,
כולנו נהיה יחד בעולם הבאה.
אל תדאגו. -גן עדן נשמע יותר מהנה.
הילדים בבית הספר אמרו... -כן?
שהכבישים סלולים מזהב
ואפשר ללכת על ענני מרשמלו.
כן? תמיר את הדת.
לך לאכול סלט וולדורף, לך לגן עדן של גויים.
- אוסף חדש ומרגש -
יטה!
רוז?
קומי. למקלט, קדימה.
זה רק תרגיל.
אי אפשר לדעת. קומי, קדימה.
בסדר, כולם.
יטה, קדימה. תיכנסו למקלט מיד.
אתם לא צריכים הכול. -בואו, אנחנו לא בורחים ממצרים.
איפה מורט?
צאו.
זוזו.
איפה הוא? הוא כאן?
מה הוא... -הוא למטה.
בסדר.
תיכנסו לשם. תסתובבו.
תיכנסו, לכו, תמשיכו ללכת.
לכו, תמשיכו ללכת.
למה אתה לובש את כתונת הלילה של אימא?
אני הולכת. -תמשיכי.
אני הולכת. -אני רוצה שתמהר.
קדימה. אתה יודע מה אתה...
לא שמעת את הצופרים? תעמוד.
למה אתן חוסמות את הסולם?
מהר. אתה רוצה שסבא יראה?
תמשיכו. -מורט.
קדימה. -אני לא מצליחה להרים את המכנסיים.
הם תקועים. -למה אתן חוסמות את הסולם?
אף אחד לא חוסם.
קדימה, תרים את המכנסיים.
תסובב את זה.
אתה צריך עזרה? -הנה.
מה הבעיה שלך, מורט?
אימא אמרה שזה בסדר.
את נותנת לפייגלע הקטן שלך ללבוש שמלה?
תפסיק לצעוק, בסדר? היא לא אשמה.
בשם אלוהים. אני לא נותנת לו ללכת ככה לבית הספר.
הוא כאן, הוא משחק, זה שום דבר.
הוא משחק? במה הוא משחק?
מה זה? הוא צריך ללכת לרופא.
וזה, גם זה שלך?
מה כל זה, לעזאזל?
מה זה? -בסדר.
השרשרת. אני קניתי לך את הפנינים האלה.
אני יודעת. תן לי. מספיק לצעוק.
אתה רוצה שיזרקו אותך לבית משוגעים?
כל הגברים במשפחת בוימלגרין רוצים להיות נשים.
המשפחה הזאת מקוללת.
זאת לא קללה על המשפחה שלנו, זאת המשפחה שלנו.
משפחה?
את לא יודעת מה זה להיות במשפחה.
את יוצאת כל הלילה, את ישנה כל היום.
זה הבית שלי, הכללים שלי.
את לא משלמת על שום דבר, ילדתי.
אם את לא עושה שום דבר, את לא יכולה להגיד שום דבר.
את אשמה בזה.
את רוצה שהוא יהיה כמו גרשון?
חיים. -כן?
חיים! -מורטי, בוא הנה.
בוא אליי, תסתכל בי.
בוא הנה, זה בסדר, מותק, בוא.
תעזרי לי. -תניח לו.
תניח לילד. -אימא.
בוא הנה. אתה רוצה לדעת מה קרה לדוד גרשון שלך?
כן? מורטון! -חיים, תפסיק.
אתה מתנהג כמו שמוק! -אתה רוצה לדעת?
הוא נשרף למוות בתנור.
אתה... -אתה רוצה לדעת למה?
כי אימא שלך וסבתא שלך
הניחו לו להתרוצץ בחצאית!
הוא עושה את זה כשהוא לבד.
זה גורם לו אושר, זה שום דבר.
גרשון מאושר?
תכריחי אותו להפסיק את זה או שתעזבי את הבית שלי.
זה בגלל הצופרים, הם משגעים אותו.
הם משגעים אותו.
תיזהרי על הראש.
תעשה מה שסבא שלך יגיד, בסדר?
כן, אני מבטיח.
אל תקשיבי לו. בבקשה, אל תעזבי.
בסדר. תתלבש עכשיו, בסדר?
לך להתלבש.
אימא?
טומי, תזרוק! -קדימה!
הקדרים באים, תשלחו את מרי!
הקדרים באים, תשלחו את דיאן.
עצור!
בואו נשחק שוב. -כן.
כן, בואו נשחק שוב. -קדימה. בואו נשחק שוב.
רגע, לא הייתה לי הזדמנות לעבור.
הבנים שם.
"הקדרים באים" זה רק לבנות.
בריינה?
אתה בן, מורט,
לא משנה כמה שמלות של אימא תלבש.
מה קרה? -את בסדר?
בריינה, את בסדר?
לכי להזעיק עזרה.
מותק, תודה על שהאמנת בי.
לולא אתה, לא הייתי עושה את זה.
הכול נפלא, יקירתי.
מה אתה הכי אוהב?
נדיר שאני חש השראה מיצירה אחת,
אבל אני...
בהחלט אוהב את המסגרות.
מגוחך.
לכי, קבלי את אנשייך.
אני צריכה להגיד משהו? בסדר.
יש לי כמה מילים לכולם.
שלום, תודה על שבאתם.
אומר כמה דברים.
תמיד חלמתי לעשות פתיחת תערוכה כזאת.
ונפלא
שהרבה אנשים אהובים עדים ללידתה.
תודה.
אני חושבת שהמסע שלי התחיל כשהייתי ילדה עם צבעים.
אני זוכרת שישבתי, צפיתי בטלוויזיה
ואימא שלי נתנה לי צבעים
כי לא הצלחתי להתרכז בטלוויזיה.
ואני זוכרת שלא יכולתי להפסיק.
שיחקתי בצבעים.
אבל איך שאימא שלי ואבא שלי מדברים על זה,
זה כאילו שכך מצאתי
את מה שהייתי צריכה לעשות.
גדלתי.
אני זוכרת שיצרתי חפצי קרמיקה וקדרות
ופיסלתי. וזה היה טוב.
זה היה טוב, אבל... -מה אתה עושה?
זה לא היה זה.
בואי אחריי.
ורק אחרי שגיליתי את הצבע...
חכי 180 שניות.
זה נהיה הקול שלי. צבעים אקריליים הם המדיום שלי עכשיו.
זה היה מסע להגיע לשם.
כשמסתכלים בכל יצירה...
אחת... -זאת לא רק...
שתיים, שלוש... -אם מסתכלים בתערוכה...
ארבע, חמש, שש... -זאת מדיטציה.
הטבעת הזו צריכה להיות על האצבע שלך.
מה? לא.
אני רוצה טבעת יפה, מורט, לא משהו עלוב כזה.
אני לא...
מה נעשה?
לא יודע.
אני...
אני צריך זמן.
אני צריך זמן להבין כמה דברים.
בסדר.
עד אז...
את יכולה לשמור סוד?