Cum de m-ați obligat să fac asta?
Nici eu nu știu cum de am acceptat.
- Bun venit. - Spălarea!
Copii, veniți după mine!
- Pe aici. - Josh, de ce ești supărat?
- E frumos. - Felicitări.
E minunat. În sfârșit, am toți copiii împreună.
Nu mă băgați în frivolitățile astea cu familia,
n-am chef de așa ceva.
Trebuie să faci treaba cu mâinile.
- Spălarea! - Bun venit!
Uite așa suntem iar singuri amândoi.
Poate că există un motiv, o fi bashert.
- Frumos vapor. - Ceva ce nu înțelegem.
Navă. Spuneți-i „navă”.
- Ce? - Noi îi spunem „navă”.
- Ce diferență e? - E vorba de respect.
E vorba de respect. Am înțeles.
Am zis: „Parc-aș avea bufeuri, așa de cald este.”
Stai că am pierdut copiii.
Sarah!
Josh! Ali!
- Unde sunt bagajele? - E bine pe aici?
Câți Pfeffermani trebuie ca să găsim camerele?
O să fim aproape.
Așa putem bate la ușă
la miezul nopții.
Numerele pare-s pe dreapta.
Aici sunt. Mă duc
să mă întind, sunt distrusă.
Bine.
Văd că eu sunt la alt etaj.
Mă duc să văd.
Despachetați și ne vedem la 18.00, la cină.
Ați înțeles?
Îmi pare rău că mama e iar singură.
De asta a trebuit să venim aici.
Fiindcă mama ar fi murit dacă nu veneam.
Bine ați venit la Etajul Paradisului
Bună, Shelly.
Bine ai venit la Garden Villa.
Sunt Trevor, valetul tău personal,
și am grijă ca totul să fie perfect,
fabulos și plăcut pentru tine și pentru dl Rachlis.
M-am despărțit de dl Rachlis,
așa că nu voi putea avea tot spațiul ăsta extravagant pentru mine,
fiindcă e prea mult.
O să schimb camera. Mulțumesc.
Nu e nevoie să faci asta.
O croazieră e perfectă
după ce te-ai despărțit.
Iar ăsta e apartamentul luxos perfect.
Îți pot programa un masaj. Avem acupunctură.
Poate vrei manichiură și pedichiură,
albirea dinților, jacuzzi cu apă de mare.
Să te întreb ceva.
Când ți-ai făcut ultima dată timp pentru tine?
Adică timp pentru mine?
Da.
Am o surpriză pentru voi.
Vreau să vă arăt ceva după cină.
Trebuia să descărcăm aplicația asta acasă.
Fără ea nu putem ține legătura.
Ce telefon farshtunkene!
- La mine nu merge. - Las-o baltă.
- Unde e Joshie? - Pe cont propriu.
Nu se simte bine?
E pe cont propriu.
Nimeni n-a zis asta. Face ce vrea.
De ce ne îmbolnăvim mereu în vacanțe?
Cine avea zona zoster la San Francisco?
- Nu. - Nu a fost acolo.
Eu am avut streptococ.
- Serios? - Da.
Ai coborât din avion.
De la aeroport la Bryna,
- ...pentru Seder. - La acel Pesah
s-au certat Maura și Bryna.
Fiindcă i-ai luat partea.
După aia n-am mai făcut niciun Seder. De ce?
Fiindcă numai tanti Bryna se ocupa de Pesah și de Seder.
Ce prostie! Pesahul nu aparține cuiva.
Nu aveam loc pentru toți la masa din sufragerie.
N-am găsit cu ce să prelungesc masa.
De ce faci asta? Nu vreau asta.
Nu-mi trebuie.
Cineva a avut varicelă.
- Nu mânca. - Cine era?
- Eu nu... - Tu ai avut varicelă?
Dacă e în farfuria mea și mănânc,
știți ce repede mă îngraș.
Ali nu vrea ceva cu saliva ta.
Mai ales că există
3.000 de lucruri delicioase pe vaporul ăsta.
Nu e vapor, e navă.
- Spune-i navă. - Navă.
Nu-i atribui genul greșit.
Nu vreau să pierd spectacolul de iluzionism, așa că plec.
Trebuie să vă arăt ceva după cină.
Mă duc să-l caut pe Yoshi.
Pa. Mersi.
Pa.
Zona zoster în Nova Scotia.
Unul dintre copii a avut zona zoster în Nova Scotia.
Cred că am uitat de Nova Scotia.
Mamă?
- Doamne! - Doamne!
- Ia te uită! - Fir-ar!
Asta e camera ei?
E incredibil.
- Are un pian. - Fructe?
Eu n-am fructe.
Mamă, de ce nu ne-ai spus?
Cum ați intrat aici?
Am luat cheia ta din greșeală.
Asta era surpriza
de care voiam să vă spun aseară.
Dar m-ați tratat oribil și nu v-am mai spus.
- Ba nu te-am tratat oribil. - Ba da.
Mă tratați oribil cel mai adesea.
Mai bine plecați.
- Haide! - Ne dai afară?
Da, e apartamentul meu, e timpul meu.
Și vreau să mă răsfăț.
Îmi fac masaj, manichiură, pedichiură
și am grijă de mine.
Trevor mă învață asta.
Cine naiba e Trevor?
Trevor e gay-ul care e în dotarea camerei.
Eu n-am un gay în dotarea camerei. Tu ai?
Puteți pleca. Duceți-vă.
Bine.
- Pa. - Masaj plăcut.
Da.
Domnul Uluitor!
Uitați-vă la el. Frumos!
Îi rog pe toți bărbații
să se alinieze aici.
Toți, cu fața spre piscină.
Eu și fostul meu
suntem prieteni foarte buni,
dar sincer, Lisa,
nu știu dacă e omul potrivit pentru mine
sau dacă aș vrea să fie.
Care e diferența?
Nu știu. Cum e cu soțul tău?
Presupun că ești hetero, fiindcă...
Nu.
Nu-s chiar hetero.
Avem un fel
de relație de avangardă, modernă.
Fiindcă ai fost sinceră,
îți spun și eu, dar să rămână între noi.
Schimbăm partenerii.
Stai puțin.
Vă dați voie să vă cuplați cu alții?
Nu. Ne cuplăm cu alte cupluri.
Acasă îi avem pe ai noștri,
iar în vacanță, ca aici,
ținem ochii deschiși
să găsim cupluri care ar putea fi interesate.
Pare complicat.
Sau e suficient de complicat cât să facă viața interesantă?
- Bună, scumpule. - Bună. E totul bine?
Da. Voiam doar să-ți spun că mi-e dor de tine.
Și mie de tine, ratato.
Pun pe microfon.
Copii, veniți repede.
- Ghici cine e. - Mama?
Vă dau un indiciu. E mama.
- Mami! - Zi: „Bună, mami.”
- Bună. - Spune-i vestea cea mare.
Avem vești mari.
- Am luat o țestoasă nouă! - Da.
Și Zacky a făcut caca singur când era la un prieten.
- Eu voiam să-i spun! - Vești mari, nu?
Îți vine să crezi?
Sunt mândră de tine!
Mă bucur să aud asta.
Bine. Spuneți-i: „Te iubim.”
- Te iubesc, mami! - Și eu.
- Te iubim, mami! - Și eu vă iubesc.
Ne vedem curând. Vă iubesc.
- Bine. Pa. - Te iubesc, mami.
Deci...
- E totul în regulă? - Da. Sunt bine.
Nu sunt bine.
Mi-e dor de dl Rachlis.
I-ar fi plăcut toate astea, mai ales mâncarea.
El era refugiul meu în furtună.
Credea în mine.
- Îi plăcea cum cânt. - Cânți?
Lucram la un spectacol individual al meu.
Scuze, ai spus „spectacol individual”?
Da.
De ce aflu abia acum?
Am relații la Spinnaker Lounge,
aici, pe navă. E un loc renumit.
Și Barry Manilow a cântat aici. Pot să-ți aranjez.
Stai puțin.
Pot să țin spectacolul pe vapor?
Pe navă, da.
- Pe nava asta? - Da.
Cauți ceva anume?
Bună. Asta e minunată.
- E de bărbați sau de femei? - Pentru ambii.
- Ce părere ai? - E frumoasă.
Asta se numește ținută sportivă elegantă?
Un fel de matroană din Boca Raton
sau, știu și eu,
un rapper hip-hop?
- E pentru toți. - O probez.
Sigur.
- Bună. - Bună.
- Arăți incredibil. - Mulțumesc.
Da.
Ținuta asta nouă e fabuloasă.
- Ce se întâmplă? - Eu...
Îmi iau adio de la spandex și de la lenjeria cu forme feminine.
- În asta e tuhăsul meu. - De ce?
Nu pot face operația.
De ce?
Dacă ai vârsta mea și apare o „bubă”
pe înregistrarea de la inimă,
nu poți face anestezie.
Iar eu am o „bubă” pe înregistrarea de la inimă, așa că...
Una e să porți așa ceva
când știi că o să te transformi
într-o formă nouă,
altfel pare doar o deghizare.
Parcă m-aș ascunde. Parcă...
Nu pare natural.
Trebuie să mai fac analize, să renunț la hormoni,
ceea ce am făcut și mă simt...
Parcă n-aș mai fi nimic. Parcă nu simt nimic.
E o porcărie.
Iar acum nu mai știu nici ce vreau sau pe cine vreau.
Adică nu mai faci tranziția?
Am făcut-o deja, sunt trans.
Doar că...
Asta sunt eu.
Asta este.
Hai să...
Să zicem o rugăciune.
- Îmi dai voie? - Da.
Ăsta e fundul tău?
A fost fundul meu.
Ține asta.
- Ești gata? - Da.
Privește oceanul și ridică mâinile.
Mărețule mister!
Zeiță!
Să marcăm momentul în care ne luăm rămas bun
de la acest Spanx strâmt și groaznic.
Adio, Spanx strâmt și groaznic.
Eliberează-ne de senzația
că ne strânge la fund,
că ne limitează.
Lasă-ne în pace.
- Lasă-ne să fim liberi. - Lasă-ne...
- Să fim liberi! - Liberi!
Îmi fac griji pentru păsările
care s-ar putea
încurca în astea.
- Nu putem face asta. - Aici.
Aici.
Așa.
- Bună. - Bună, ce e?
Ce mai faci?
Eu, bine. Tu?
Și eu sunt bine.
E 24. Negru.
Ai câștigat?
Da, o mulțime.
- O mulțime? - Da.
Plasați pariurile.
- Pariază pe numere. - Nu mă pricep.
Astea-s numere grozave. Trei, nouă, 18, 36.
Dacă le joci, vei câștiga. Te rog.
Serios, sunt puternice.
- Bine, unul de la mine. - Da?
- Pot juca? - Da.
- Pune-l unde vrei. - Bine.
Să aleg trei sau 36?
Sau 18? Nu, aleg 36.
Fă-o.
Poftim, pariem tot.
Poftim?
Pariază tot.
- Serios? - Da.
- Pariem tot. - Da, de ce nu?
Încep cu trei. Te iubesc, trei.
Fiindcă ai divizat ce era binar
Trei ori trei face nouă. Dublezi, obții 18.
Doi 18 fac 36.
- Treizeci și șase. - Da.
- Haide! - Bine.
- Și eu! - Gata.
Bine.
Așteaptă să vezi!
Douăzeci și doi negru.
Asta e tot? Nu mai învârtim o dată?
Nu.
Vai de mine!
Câți bani erau ăia?
Yoshi, câți bani erau ăia?
Câți bani erau?
25.000 $.
Doamne! Cum?
De ce m-ai lăsat să pariez 25.000 $?
Nu știu ce fac.
Îmi pare rău.
La naiba!
Ce ne facem?
Ce vrei să faci?
Vreau să rămân singur.
Nu poți rămâne singur.
Am venit în croazieră să fiu cu tine.
- Serios? - Da.
Ce minciună!
Ba nu.
Ai venit ca să scapi de Leslie.
- E o minciună. - Da.
Și la Overland Park ai venit ca să scapi de Leslie.
Te rog.
O luaseși razna. Am venit și te-am salvat.
Nu m-ai salvat.
Inventezi aiureli.
Nu te-am rugat eu să mă iei din Overland Park.
Nu sunt iubitul tău. Ești sora mea.
Vreau să fiu normal.
Vreau să am familia mea și sunt...
Asta îmi strică socotelile.
Tu trebuie să te duci pe acolo,
iar eu o iau pe aici.
Sarah, ridică-te. Mi-a venit o idee.
- Ce? - Ajută-mă.
Aș face un Seder.
- Nu fac niciun Seder. - Te rog.
- Nu. - De ce?
Am crezut în Hineni.
- Nu-s o bună evreică. - Nu trebuie să fie așa.
Nu. De ce vrei un Seder?
Fiindcă ne trebuie.
Suntem împreună, e ultima seară de Pesah
și vreau să ne strângem în cerc
și să simțim, timp de o clipă, o legătură.
Te rog.
Nu am platou de Seder.
Am verificat harta.
E la tribord, la etajul 12, nu la 10.
Uite.
Uite. Dă-mi platoul.
Uite. Scuze. Poftim.
Putem folosi sărățele în loc de mața.
Bine.
- Osul. - Osul.
Perfect.
- Pătrunjel. Haroset. - Bine.
- Haroset. - Nuci.
- Nuci, stafide. - Da.
- Nuci și stafide, acolo. - Le iau eu.
- Nu are vin. - Ia oțet.
Oțet. Bună idee!
Bun. Ierburi amare.
- Poftim, wasabi. - Mulțumesc.
- E perfect. - Minunat.
- Mulțumesc. - Mersi.
Capelă
Să stăm cu toții
o clipă și să respirăm adânc.
Concentrați-vă,
fiți recunoscători că suntem împreună.
Invitați de spiritul feminin.
De stăpâna spațiului.
Vom da un nume acestei clipe
și vom sărbători tradiția poporului nostru,
poporul evreiesc.
Azi, înainte de apusul soarelui,
vom gusta mâncarea de pe platoul ritual.
- Ce e ăsta? - Haroset.
Wasabi.
- E frumos. - Mulțumesc.
Așa este.
Foarte bun.
Doamne!
Cu ăsta chiar simți amărăciunea sclaviei.
Bine. Deci...
Te simți bine?
Eu și Ali am vrut să facem asta
la fel ca Sederul făcut de mine cu Raquel pentru Hineni.
Nu vreau să te supăr.
Sigur.
Vom face astfel.
Stăm față în față și spunem
de ce ne simțim înlănțuiți.
De ce anume vrem să ne eliberăm.
Vreți să facem asta?
- Da. - Da. S-o facem.
E bine.
Trebuie să plec.
Lasă-l să plece.
Au mai rămas patru.
Știți ce? N-ar trebui s-o facem.
- Ba nu. - Bine.
- O facem. - Da, haide.
- Mata, spune tu. - Bine.
Eram pe puntea navei,
mă uitam la oceanul infinit
și mă simțeam copleșită.
Ca să mă ancorez de ceva,
mi-am închipuit un punct în depărtare
și mi-am imaginat cât de adânc este
și cum nu se mai termină.
Așa am înțeles întinderea oceanului,
adică a tuturor oceanelor...
În acel moment mi-am înțeles durerea.
Și cât de mare este frica mea.
Mă simt ținută în lanțuri
de rușine...
Vorbesc mai târziu.
Bine, acum eu.
Poți să te grăbești?
- Am treabă la 18.30. - Ce?
Unde te duci? Trebuie să ne spui povestea.
Încercăm să creăm o legătură.
- Să vă spun povestea mea? - Da.
Bine.
Povestea mea e așa:
nu mă simt acasă în familia asta.
Râdeți de mine.
Vă înțelegeți bine pe la spatele meu.
Vă dați ochii peste cap când zic ceva.
Ba n-o facem.
Tocmai ai făcut-o.
Are dreptate. Ai făcut-o.
Mulțumesc că mi-ai luat partea, măcar o dată.
Când Buzzy a plecat,
mi-am zis că nimeni n-o să mai creadă în mine,
dar apoi l-am întâlnit pe Trevor.
Cine e Trevor?
Gay-ul din dotarea camerei mele.
Sunt la un nivel total diferit.
Mi se fac ouă la cerere.
Am dat probă cu Trevor pentru spectacolul meu
și crede că e suficient de bun încât să joc
în renumita Spinnaker Lounge.
Dacă vreți să-mi auziți povestea,
și povestea mea vrea să fie auzită de voi.
- Deseară la 18.45. - E deja 18.45.
Eu încep la 19.00, dar voi trebuie să fiți în sală la 18.45.
- Îți dă și un gay cu camera? - Numai la etajul ei.
Veniți cu mine într-o călătorie Până la Shell și înapoi.
La Shell și înapoi. La Shell și înapoi.
Veniți cu mine într-o călătorie Până la Shell și înapoi.
Când eram mică,
mi s-a întâmplat ceva care m-a făcut să nu mai fiu eu cu adevărat.
Am încetat să mai cresc, în toate sensurile.
Am fost mereu atrasă de bărbați
care voiau să trăiască în întunericul unui secret.
Cine sunt eu? Nu știam.
Nu știam și nici nu voiam să știu.
Trăiam într-un cocon.
Sunt lefteră, dar fericită
Sunt săracă, dar bună
Sunt scundă, dar sănătoasă
Da
Sunt sus, dar cu picioarele pe pământ
Sunt normală, dar copleșită
Sunt pierdută
Dar plină de speranțe
În final, e clar
Că totul va fi bine
Fiindcă am o mână în buzunar
Iar cealaltă salută
Mă simt beată, dar sunt trează
Sunt tânără și plătită prost
Sunt obosită, dar muncesc
Da
Îmi pasă, dar sunt neliniștită
Sunt aici, dar sunt plecată
Greșesc
Îmi pare rău...
Dragule...
În final, e clar
Că totul va fi destul de bine
Fiindcă am o mână în buzunar
Iar cealaltă face semnul păcii
Sunt liberă, dar mă concentrez
Sunt neexperimentată, dar înțeleaptă
Sunt dură, dar prietenoasă, dragule...
Sunt tristă, dar râd
Sunt curajoasă, dar mă tem
Sunt bolnavă, dar sunt drăguță
Dragule...
În final, e clar
Că nimeni nu a înțeles încă nimic.
Fiindcă am o mână în buzunar
Iar cealaltă cântă la pian.
Aplauze pentru Trevor!
În final, e clar, prieteni
Că totul e bine
Fiindcă am o mână în buzunar
Iar cealaltă oprește un taxi
Da...
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru
Redactor Cristian Mircea umitru