НОРВЕЗЬКИЙ ДІАМАНТ
Не можу повірити, що ви змусили мене це зробити.
Я теж не можу повірити, що погодилася на це.
- Ласкаво просимо на борт. - Миємо ручки.
Дітки, ідіть за мною!
- Сюди, будь ласка. - Джоше, чому такий засмучений?
- Це буде весело. - Вітаємо.
Це казково. Я нарешті зібрала всю родину разом.
Тримай мене якомога далі від цих сімейних дурощів,
я зараз просто не сприймаю цього.
Чекай, люба, маєш помити руки.
- Миємо ручки. - Ласкаво просимо на борт.
Хто б міг подумати, що ми знову будемо самотніми?
Може, для цього є причина. Може, це доля.
- Яке чудове судно. - Щось, чого ми не можемо збагнути.
Це корабель. Називайте це кораблем.
- Що? - Це корабель. Ми називаємо це кораблем.
- А в чому різниця? - Таким чином ви виказуєте повагу.
Виказую повагу. Добре, я зрозуміла.
А я кажу: «Здається, у мене приплив, я вся палаю».
Почекай, ми розгубили дітей.
Агов, Саро.
Джоші! Алі!
ОЧЕВИДНЕ
- А де наш багаж? - Ми взагалі туди йдемо?
Скільки Пфеферманів потрібно, щоб знайти наші кімнати?
Ми будемо близько одне до одного.
Це добре, бо можемо стукати
у двері одне одного вночі.
Усі парні номери з правого боку.
Я на місці. Хочу одразу лягти,
бо в мене спина скрутилася.
Добре.
Заждіть. Мене поселили на іншому поверсі.
Піду перевірю це.
Можете поки розпакувати речі, зустрінемося за обідом о шостій.
Ви мене зрозуміли? Так.
Мені якось ніяково, що мама знову самотня.
Саме тому ми поїхали в цю подорож.
Вона б просто померла, якби ми не поїхали.
ВІТАЄМО В «РАЙСЬКОМУ КУТОЧКУ»
Вітаю, Шеллі.
Ласкаво просимо в «Сад на кораблі».
Мене звати Тревор, я ваш особистий дворецький,
я тут, щоб усе пройшло гладко,
казково та невимушено для вас та пана Рахліса.
Ми з паном Рахлісом щойно розійшлися,
тому я не зможу жити в цьому шикарному місці сама,
бо воно дуже дороге.
Я зараз зміню номер. Дякую.
У цьому немає потреби.
Наш круїз — це ідеальне місце,
щоб пережити розрив, дівчинко.
А це ідеальний люкс для розкішного відпочинку.
Я можу записати вас на масаж. У нас є акупунктура.
Може, захочете зробити собі манікюр або педикюр,
відбілювання зубів, джакузі в морській воді.
Шелл, хочу спитати вас,
коли ви в останнє приділяли час саме собі?
Тобто коли в мене був час на мене?
Так.
У мене для вас є сюрприз.
Є дещо, що я хочу показати вам після обіду.
Треба було завантажити цей додаток удома.
Бо без нього ми не зможемо бути на зв'язку.
Мені набрид цей жалюгідний телефон.
- У мене теж не працює. - Проїхали.
- Де Джоші? - Займається власними справами.
Недобре себе почуває?
Займається власними справами.
Ніхто не знає чим. Він робить, що заманеться.
Чому хтось у відпустці завжди хворіє?
У кого в Сан-Франциско був лишай?
- Ні. - Це було не в Сан-Франциско.
Я мала стрептокок у Сан-Франциско.
- Невже? - Так.
Тебе висадили з літака.
З аеропорту прямо до тітки Брайни
- на седер. - Це було на Песах,
коли Мора та Брайна сильно посварилися.
Бо ти була на її боці.
І після цього ми вже ніколи не святкували седер. А чому?
Бо Песах та седер ми завжди святкували в тітки Брайни.
Це якась дурня. Песах не належить комусь одному.
Наш стіл у їдальні не вміщував усіх охочих.
Я не могла знайти листя для столу.
Чому ти це робиш?
Я це все не з'їм.
У когось із вас була вітрянка.
- Ти все не їж. - У кого була вітрянка?
- Але я не… - У тебе була вітрянка?
Ну, це ж у мене на тарілці, тож маю з'їсти,
ви ж знаєте, як швидко я набираю вагу.
Алі не їстиме те, де є твоя слина.
Особливо, коли тут
десь 3 000 різноманітних смаколиків у всіх куточках цього судна.
Це не судно. Це корабель.
- Кажіть корабель. - Корабель.
Не можна плутати стать корабля.
Не хочу пропустити магічне шоу, тож я вже піду.
Слухайте, маю вам дещо показати після обіду.
Я хочу знайти Йоші.
Бувайте. Дякую.
Бувай.
Лишай був у Новій Шотландії.
У когось із дітей був лишай у Новій Шотландії.
Я витерла з пам'яті Нову Шотландію.
Мамо?
- Боже мій. - Боже мій.
- Лише подивися на це. - Чорт його бери. Що це?
Це її каюта?
Це неймовірно.
- У неї є піаніно. - Фрукти.
У мене навіть миски немає.
Мамо, чому ти нам про це не розповіла?
Як ви сюди потрапили?
Я випадково взяла твої ключі.
Саме це й був сюрприз,
про який я хотіла розповісти минулого вечора,
але ви грубо до мене поставилися, і я вирішила не розповідати.
- Ми не ставилися до тебе грубо. - Ставилися.
Ви здебільшого дуже грубо до мене ставитеся.
Може, ви просто підете?
- Залиште каюту. - Ти даєш нам копняка під зад?
Так, це моя каюта, а зараз настав час для мене.
Я хочу трохи себе побалувати.
Зроблю собі масаж, манікюр і педикюр,
і я збираюся ні в чому собі відмовляти.
Тревор вчить мене, як дбати про себе.
Хто, у біса, такий цей Тревор?
Тревор — гей, що додається до каюти.
У мене в каюті не було гея. А в тебе був?
Можете займатися власними справами.
Добре.
- Бувай. - Насолоджуйся масажем.
Неодмінно.
Це просто неймовірний хлопець!
Лише подивіться на нього. Чудово, друже.
Добре, а зараз, хлопці,
вишикуйтеся ще раз ось тут.
Усі, станьте обличчям до басейну.
Ну, не знаю, гадаю, я з колишнім,
ми наче найкращі друзі чи щось таке,
але, кажучи відверто, Лісо,
я не впевнена, що він — моя людина,
або чи я хочу, щоб він був моєю людиною.
А в чому різниця?
Я не знаю. Як щодо тебе і твого чоловіка?
Гадаю, ти гетеросексуалка, бо мені не слід…
Ні.
Я не дуже гетеросексуальна.
Я не знаю. У нас такі
сучасні, передові відносини.
Ти така приємна та відверта,
що я поділюся, але це лише між нами,
ми свінгери.
Добре, чекай.
Ви дозволяєте одне одному чіпляти інших людей?
Ні. Ми чіпляємо інші пари.
Удома в нас є перевірені люди,
а коли ми у відпустці типу цієї,
ми займаємося пошуком
інших пар, які можуть займатися цим із нами.
Якось трохи заплутано.
Заплутано, щоб наше життя залишалося цікавим.
- Привіт, солоденький. - Вітаю. Усе добре?
Так. Просто хотіла тобі сказати, що я сумую за тобою.
Ти теж, невдахо.
Зараз увімкну гучний зв'язок.
Дітки, біжіть сюди швиденько.
- Вгадаєте, хто це. - Це мама?
Натякну вам. Це матуся.
- Матусю! - Привітайтеся з мамою.
- Привіт, мамо! - Розкажіть про важливі новини.
У нас тут важливі новини.
- У нас нова черепаха! - Так.
А також Закі сам покакав в ігровій кімнаті.
- Я сам хотів це розповісти. - Такі в нас новини.
Можеш у це повірити?
Любчику, я так пишаюся тобою.
Я дуже щаслива, що можу вас усіх почути.
Добре. Скажіть, що любите матусю.
- Любимо тебе, мамо. - Любимо.
- Ми любимо тебе, матусю. - Люблю вас усіх.
Скоро побачимося. Люблю вас.
- Добре. Бувай. - Люблю тебе, мамо.
Отже.
- Усе гаразд? - Так. Усе добре.
Ні, не все добре.
Сумую за паном Рахлісом.
Йому б дуже все це сподобалося, а особливо їжа.
Він був моєю тихою гаванню.
Він у мене вірив.
- Йому подобалося, як я співаю. - Ви співаєте?
Ми працювали над шоу однієї жінки.
Вибачте, ви щойно сказали: «Шоу однієї жінки»?
Так, так.
А чому я лише щойно про це дізнався?
У мене є зв'язки в «Спіннейкер Лаундж»
прямо тут на кораблі. Це всесвітньо відома сцена.
Баррі Манілов виступав на цій сцені. Я можу про все домовитися.
Почекай.
Я можу показати шоу однієї жінки на цьому судні?
На цьому кораблі, так.
- На цьому кораблі? - Так.
Шукаєте щось конкретне?
Привіт. Мені подобається це.
- Це підходить для жінок чи чоловіків? - І тим, і тим.
- Що скажете? - Дуже красиво.
Це те, що називається одягом для спорту та відпочинку?
Типу матріархат у Бока-Ратон
чи щось на кшталт, ну, не знаю,
вбрання для хіп-хопу?
- Це підійде кожному. - Можна поміряти?
Авжеж.
- Привіт. - Привіт.
- Ти маєш приголомшливий вигляд. - Дякую.
Так.
Просто казковий вигляд.
- Що відбувається? - Я просто…
Прощаюся зі своєю білизною, що надає тілу жіночої форми.
- Завдяки цьому в мене була дупа. - А чому?
Я не можу зробити операцію.
Чому?
У моєму віці та за наявності проблем
у кардіограмі серця,
не дозволяють робити операцію.
А в моїй кардіограмі є деякі проблеми…
Носити це все,
знаючи що буде операція,
це одне,
інакше це маскарадний костюм.
Мені здається, що я щось приховую.
Гадаю, це неправильно.
Я маю зробити ще тести та припинити пити гормони,
що я вже зробила, а зараз я відчуваю…
Наче я ніщо. Я нічого не відчуваю.
Це відстій.
Я навіть не знаю, що або кого я хочу.
Тобто ти не робитимеш перехід?
Я вже зробила перехід. Я трансгендерна людина.
Я просто…
Це я.
Та й годі.
Ну, тоді…
Промовимо молитву.
- Можна мені? - Авжеж.
Це твоя дупа?
Це була моя дупа.
Тримай це.
- Добре, ти готова? - Готова.
Поверни обличчя до океану та підійми руки.
Велика таємниця.
Богиня.
Скористаймося цією миттю, щоб попрощатися
з цим тугим і жахливим спандексом.
До побачення, тугий, жахливий спандексе.
Позбав нас відчуття
складок на дупі,
скутості та тісноти.
Дозволь нам просто бути.
- Зроби нас вільними. - Зроби нас…
- Вільними! - Вільними!
Я боюся, що маленькі пташки
потраплять у цей одяг,
як у гамівну сорочку чи щось таке.
- Не можна так робити. - Боже. Туди.
Сюди.
Ось так.
- Привіт. - Як справи?
Як ти?
Досить непогано. Як ти?
Зі мною все гаразд.
Двадцять чотири. Чорне.
Ти щойно виграв?
Так. Багато підняв.
- Багато? - Багато.
Робіть ваші ставки.
- Тобі треба ставити на числа. - Я не ставлю на числа.
Оці дійсно чудові цифри. Три, дев'ять, 18, 36.
Якщо поставиш на них, точно переможеш. Будь ласка?
Я серйозно. Вони дуже потужні…
- Добре, тримай фішку. Так. - Точно?
- Я можу поставити? - Так.
- Можеш поставити, куди заманеться. - Добре.
Мені поставити на три чи на 36?
А, може, мені поставити на 18? Ні, поставлю на 36.
Зроблю так.
Ось. Поставимо їх усіх.
Що?
Постав їх усі.
- Точно? - Так.
- Ми ставимо все. - Ставте. Чому б ні?
Почну з трьох. Люблю тебе, трійко.
Бо ви порушуєте бінарність
Три, три на три — це дев'ять. Якщо подвоїти дев'ять буде 18.
А дві 18-ки — це 36.
- Тридцять шість. - Ось так.
- Поїхали. Кидайте. - Добре.
- Я теж. - Ставок більше немає.
Добре.
Почекай, доки не побачиш це.
Двадцять два. Чорне. 22. Чорне.
І це все? Запускати більше не будемо?
Ні.
Боже мій.
Скільки там було грошей?
Йоші, скільки грошей там було?
Скільки було грошей?
Двадцять п'ять тисяч доларів.
Боже мій. Що?
Чому ти дозволив мені поставити 25 тисяч?
Я ж не знаю, що я роблю.
Мені дуже шкода.
Дуже шкода.
Дідько.
Що нам робити?
Що хочеш зробити?
Хочу побути на самоті.
Ні. Ти не можеш бути на самоті.
Я поїхала в цей круїз, щоб бути з тобою.
- Невже? - Так. Точно.
Це маячня.
Ні, не маячня.
Ти поїхала в цей круїз, щоб утекти від Леслі.
- Ось це маячня. - Так.
І в Оверленд-Парк ти їздила, щоб втекти від Леслі.
Я тебе благаю.
У тебе їхав дах, я приїхала, щоб врятувати тебе.
Ти мене не врятувала.
Ти вигадуєш якусь маячню у своїй клятій голові.
Я не просив забирати мене з Оверленд-Парку.
Я не твій клятий коханець. Ти моя сестра.
Я хочу бути нормальним.
Хочу завести власну родину та хочу…
Це просто якийсь жах.
Тож зараз іди туди,
а я піду сюди.
Саро. Піднімайся. У мене є ідея.
- Чому? - Потрібна твоя допомога.
Хочу зробити седер.
- Ні. Я не роблю седер. - Будь ласка?
- Ні. - Чому?
Я повірила в це лайно з «Хінені».
- Більше не буду. Я погана єврейка. - Не треба це так сприймати.
Ні. Чому ти хочеш зробити седер?
Бо він нам потрібен.
Ми всі разом на цьому судні, сьогодні остання ніч Песаха,
я просто хочу, щоб ми всі зібралися в колі
та хоча б на мить відчули наш зв'язок.
Благаю тебе.
Немає тарілки для седера, нічого немає.
Я щойно перевірила мапу.
Це носова частина правого борту, 20-й поверх, а не десятий.
Дивись.
Ось. Дай-но мені цю тарілку.
Дивися. Вибач. Ось тут.
Для маци можна взяти крекери.
Добре.
- Кістка. - Кістка.
Ідеально.
- Петрушка. Харосет. - Добре.
- Харосет. - Горіхи.
- Горіхи, родзинки. - Так.
- Ще треба горіхи та родзинки. - Я їх знайду.
- Вина немає. - Візьми оцет.
Оцет. Слушна думка.
Добре. Гаразд. Гіркі трави.
- Візьміть васабі. - Дякую.
- Ідеально. - Чудово.
- Дякую. - Дякую.
Каплиця
Добре, а зараз усі,
зробіть кілька глибоких вдихів.
Подумайте про щось насущне,
відчуйте вдячність, що ми всі тут зібралися.
Нас запросив жіночий дух.
Дух тієї, хто оберігає простір,
зараз ми назвемо цю мить
і відзначимо цю традицію нашого народу,
єврейського народу.
Отже, сьогодні перш ніж сяде сонце,
ми скуштуємо їжу з цієї ритуальної тарілки.
- А що це? - Це харосет.
Це васабі.
- Це чудово. - Дякую.
Так і є.
Дуже смачно.
Боже мій.
Тобі дійсно вдалося передати гіркоту рабської долі за допомогою цього.
Добре, а зараз…
Ти як?
Ми з Алі вирішили це зробити
замість седера, який ми з Ракель планували після «Хінені». Вибач.
Не хочу нікого зачепити.
Авжеж, не зачіпляєш.
А зараз ми зробимо наступне.
Сідаємо одне навпроти одного й розкажемо,
що нас поневолює.
Від чого ви хотіли б звільнитися.
Ви не проти це зробити?
- Авжеж, ні. - Так, зробімо це.
Це добре.
Мушу піти.
Нехай іде.
Їх залишилося четверо.
А знаєте? Може, нам не слід цього робити.
- Ні. - Добре.
- Ми зробимо це. - Добре. Зробімо це.
- Мато, починай ти. - Добре.
Я стояла на палубі корабля,
дивилася на нескінченність океану,
і це було приголомшливо.
Тому, щоб заспокоїти себе,
я уявила орієнтир, десь далеко звідси.
Я уявила, як глибоко він може потонути
та зникнути назавжди.
Тоді я осягнула безмежні простори океану,
тобто всіх океанів разом…
І в цей момент я зрозуміла свій біль.
І розмір мого страху.
Моє справжнє «я» настільки
скуте соромом...
Ще повернемося до мене.
Добре, я спробую.
Тільки, будь ласка, скоріше.
- У мене важливі справи о 18.30. - Що?
Куди ти збираєшся? Маєш розповісти історію.
Ми намагаємося тут відчути зв'язок.
- Хочете, щоб я розповіла свою історію? - Так.
Добре.
Моя історія полягає в тому,
що я не відчуваю себе вдома в цій родині.
Ви висміюєте мене.
Ви спілкуєтеся одне з одним за моєю спиною.
Ви закочуєте очі, дивлячись на мене.
Ніхто не закочує очі.
Ти щойно це зробила.
Вона права. Ти закочуєш очі.
Дякую, що хоча б раз за мене вступилася.
Знаєте, коли Баззі пішов,
я гадала, що вже ніхто в мене не повірить знову,
але потім я зустріла Тревора.
Хто такий Тревор?
Це гей, який ішов у комплекті з моєю каютою.
Я мешкаю на іншому поверсі.
Мені приносять яйця пашот, коли мені заманеться.
Я показала Тревору своє шоу однієї жінки.
Він гадає, що воно цілком професійне і його можна зіграти на всесвітньо відомій
сцені «Спіннейкер Лаундж».
Якщо хочете почути мою історію,
моя історія жадає, щоб ви її послухали.
- Сьогодні о 18.45. - Це о18.45.
Я починаю о 19.00, але вам треба зайняти місця до 18.45.
- З каютою надають гея? - Лише на її поверсі.
Рушайте зі мною в подорож під назвою «До Шелл і назад».
«До Шелл і назад».
Рушайте зі мною в подорож під назвою «До Шелл і назад».
Коли я була дитиною,
мене спіткало те, що змусило мене перестати бути собою.
Я припинила рости у всіх сенсах цього слова.
Мене завжди притягували чоловіки,
які приховували щось таємниче.
Хто я? Я не знала.
Я не знала та не хотіла знати.
Я була в коконі.
Я зламана, але щаслива
Я бідна, але добра
Я низенька, але здорова
Так
Літаю під кайфом, але стою на землі
Маю здоровий глузд, але пришелепувата
Я заблукала
Але маю надію, любий
Що все, що має статися
Усе буде добре, добре, добре
Бо одну руку я тримаю в кишені
А іншою всім даю п'ять
Я наче сп'яніла, але повністю твереза
Я молода та мені погано платять
Я втомлена, але все ще працюю
Так
Мені не байдуже, але неспокійно
Я тут, але мене вже немає
Я помиляюся
Мені шкода…
Мій любий…
Але все, що має статися
Має бути дуже добре
Бо одну руку я тримаю в кишені
А іншою показую всім «Мир»
Я вільна, але зосереджена
Я ще зелена, але вже мудра
Я жорстка, але товариська, мій любий…
Я сумна, але все ж сміюся
Я мужня, але така боязка
Я хвора, але миловидна
Мій любий…
Усе зводиться до того
Що ніхто в цьому ще не розібрався
Бо одну руку я тримаю в кишені
А іншою граю на піаніно
Привітайте Тревора, усі разом
Усе зводиться до того, мої друзі
Що все буде добре, добре, добре
Бо одну руку я тримаю в кишені
А іншою кличу таксі
Так…
Творчий керівник: Юрій Лаховський й…