Čas do příletu
-Pomůžeš mi? -Jo.
Fajn.
Cítíš to?
Izrael.
Hej! Do hajzlu!
Pardon.
Pardon!
Páni.
Jako v LA.
Viď?
To je překvapení.
Ty bláho, z videa tvojí prohlídky na letišti je virál.
Říká ti něco aktivistka Lyfe?
To je film?
Ne, úžasná, mezinárodní, revoluční
bojovnice za práva,
její instagram má asi půl milionu sledujících.
Sdílela můj tweet a následně ho od ní sdílela i Solange.
-Solange? -Ano.
Bože můj.
-Netušíš, o kom mluvím. -Ne.
A díky tomu má naše video 10 000 sdílení.
Skvělý.
Jsme tu.
Židé, kam až oko dohlédne.
Akorát bych čekala víc jarmulek.
TICHÉ PNUTÍ Mort Pfefferman
Bože můj!
Copak?
Jen mi píše jeden kamarád.
Páni.
Mně píše Lyfe, je v Tel Avivu a chce se sejít.
Tak se s ní sejdi.
Pozvi ji na přednášku. Nebo chce na rande?
Páni, to nevím. Ale je fakt roztomilá.
Někoho mám.
Fakt?
Jak se ta šťastná jmenuje?
Donald.
Páni.
To je skvělý.
Je.
-Velká věc. -Ano.
Je úžasnej, pohlednej, hodnej a vtipnej,
cítím se s ním jako žena.
S pár drobnostmi jsem ještě...
na vážkách. Bydlí v Northridge.
A doma nemá ani jednu jedinou knížku.
Donny nečte.
A není to fuk?
Je, můžu číst za oba.
Pitomý knížky.
Fakt ti nevadí, když se sejdu s Lyfe?
Vůbec, můj proslov jsi stejně slyšela v letadle.
Kolikrát se ti taky nabídne rande s Lyfe?
Nejdu na rande.
Vázačka?
Jasně.
RUSKO-GENDER-STUDENÁ VÁLKA
Profesorko Pfeffermanová?
Osnat. Psaly jsme si.
Osnat! Jak se máte?
-Vítejte. -Děkuju.
Děkuju za pozvání.
Nemáte zač.
Už vás přepadl jet lag?
-Ne, v pohodě. -Můžu pro vás něco udělat?
-Kafe? -Ne, kafe už mám.
Nechci působit marnivě, ale...
Když stojím tady...
Jsem ve stínu. Chtěla bych, aby na mě svítilo světlo...
Samozřejmě. Ayeli, prosím.
Pokud existuje něco, co můžu změnit
na vnímání trans lidí cis lidmi,
tak je to osvětlení.
Vážně? Jen tohle? Jen osvětlení?
Kromě mnoha jiných věcí, Mauro Pfeffermanová.
Kartičky s poznámkami si dám sem...
Dobrej týpek.
Pfeffer-Air Pfefferman?
Žádná spřízněnost?
Nerozumím.
Teď naprosto tápu.
Ten chlápek z těch osmdesátkových laciných reklam.
Zpíval o klimatizacích.
Pfeffer-Air Pfefferman.
-Pfefferman odsud? -Ano, odsud.
Jak to bylo?
-Panečku. -Klimaborec.
-Klimaborec.
-Musím to dodělat. -Ne, bolí to.
Nebolí, kartáčem to nebolí.
-Ale bolí. -Odvoz už je na cestě.
Bolí to. Udělám si toust.
Super. Co tu dělají tvoje boty, Zacky?
Proč jsou tady? Měl ses přece obout.
Obuju se pak. Přestaň ječet, mami.
Mám z tebe husí kůži.
Dobře. Fajn.
Předávám ti velení.
Dobře.
Mohla bych vás obout, pane?
Ne.
Znamenitě.
Tak tu budu sedět a čekat, dokud mi to nedovolíte.
Fajn, už mě můžeš obout.
Jistě, pane.
Proboha.
-Musíme jít! -Honem!
Vezmi si batoh! Dělej, jinak odjede bez nás.
Pohyb!
Dobrej, doktore.
Vymalovals?
To si piš, kámo.
Jsem tu pro ten skvělej Bubba Kush.
Nebo Růžovýho dědu?
Páni, dlouho jsme se neviděli, co?
Už to nedělám. Jsem v důchodu. Trávu už nepředepisuju.
Děláš si prdel?
Nedělám. Ty o tom nevíš?
Měl jsem blbý období.
Co se stalo?
Řekněme, že mám doživotní zákaz do Grove.
-Fakt? -Jo.
Natočili mě, jak piju z fontány
během světelný show.
To mě mrzí, kámo.
Nemusí.
Nic lepšího mě nemohlo potkat.
Nechlastám, nehulím, pochopitelně.
Nejím mléčný výrobky ani lepek. Nikdy mi nebylo líp.
Jasně.
Fajn, tak já tě nebudu zdržovat.
Jen se zeptám...
Nevíš, kde bych sehnal trávu?
Jo, jasně. Můžu ti někoho doporučit.
Super.
Ale nevím.
Zeptám se.
Myslíš, že tě sem dneska možná zavedl osud, Joshi?
Co to děláš?
Jen říkám, že z tebe vyzařuje bolest.
Přímo odsud.
Odsud.
Já ji cítím, kámo.
BRIGÁDA SLUŠNÝCH OBČANŮ
Raz, dva, tři!
Raz, dva!
Raz!
Výborně, vaše ruce i ústa vydávají zvuky.
Je to správně?
Chci vás slyšet. Dělejte zvířecí zvuky.
Teď zvířecí zvuky mláďat!
Výborně, Shelly. Koukejte, je v děloze.
Nahoďte někdo libovolné slovo, ať můžeme začít.
Coney Island.
Tam to miluju.
Výborně.
Teprve tam poznáte, jak chutná pravej hot dog.
Neříkej to, zahraj to.
Dobře.
Coney Island.
Nechá...
Dobře.
Jsi v pohodě?
Co ti je?
-Počkej, ne... -To je hrůza!
Horskou dráhu nesnáším.
Vystoupím si a skočím nám
pro hot dog a cukrovou vatu...
Zadrž, Shelly.
Gabe byl na horský dráze.
Jel na horský dráze...
Vypadal, že má záchvat.
Tak se toho chyť.
Nemůžeš mu nabízet občerstvení, když je na horský dráze.
Rozumíš mi? Drž se jeho scény.
-„Ano, a“, jasný? -Jo.
„Ano, a“. Začneme...
Mám otázku.
Jak poznáme, že bude scénka dobrá...
Třeba nebude! Je to improvizace.
Vystřídáme se. Naskoč, Liso.
Potlesk pro Lisu. Poběž!
Lisa! Lisa! Lisa!
Zkusíme něco úplně jinýho.
-Nahoďte zvíře. -Opice.
Předveďte nám opice. Do toho.
-Přinesla jsem ti banán. -Děkuju.
Objednám pizzu.
Slíbils mi večeři a objednáš pizzu?
Pizza je jako sýrová omáčka.
-Budeš se oblizovat. -Ne, budu mít tejden zácpu.
-Joshie. -Ahoj.
Měl bys zamykat.
Pro můj dobrej pocit.
-Máš návštěvu. -To je Steve.
Dobrý den, paní Pfeffermanová.
Těší mě. Takový slušný mladík.
Chodil jsem se Sarah.
Před lesbickým obdobím nebo po?
Vlastně během něj.
Dáte si růžový víno?
Ne, díky.
Budeme jamovat. Pojď.
Jdeme na to.
Naliju ti víno.
-Dobrý. -Tady.
On nepije.
Je to jen troška růžovýho.
Dobrý, poradím si s tím.
-Kapičku... -Dobrý, mami.
-Mami! -Co?
-Poslyš. -Co?
Říkal jsem, že nepije.
Říkal ti to i on.
Mám trochu pomalejší vedení.
Ne, mami. Já...
Neposloucháš.
Poslouchám.
Právě jsi řekl, že neposlouchám.
V tom případě nedodržuješ hranice.
Vy a ty vaše hranice. Vůbec netuším, co to znamená.
Hranice jsou základ.
Díky hranicím sdělujeme ostatním svoje potřeby.
Přesně.
Jako když ses rozhodla žít tady,
ale nezeptala ses mě.
Zeptala.
Ne, řeklas: „Joshi, můžu tu zůstat, viď?“
Zeptala jsem se.
Je to spíš oznámení s otazníkem.
Ty se do toho nepleť.
A tebe bych se ani ptát neměla, pane Freude.
Dobře. Jo, jsem Freud.
Sigmund Freud. Dobře.
Uděláme si analýzu.
Nelez mi do pokoje!
Co vy na to, doktore Steve? Sledujte.
Automatický krmítko...
CO KROK, TO CENT
...na kole pro křečky.
Ne, takhle si hlídám utrácení a váhu.
-Ne. -Jo, a ty to víš.
Počítáš útržky toaleťáku!
Nerada plýtvám.
Máš OCD, psychickou poruchu.
Proč mě tak nenávidíš?
To není pravda.
Mám tě rád, proto ti to říkám narovinu.
Aha, tak takhle to vypadá, když tě má někdo rád.
Necítím se tu dobře.
Já taky ne.
Přestaň na mě bejt tak hnusnej, prosím!
-Bože. -Přestaň!
Přestaň se ke mně chovat... Je mi 68 let!
Snažím se ti pomoct!
Mohla bych dál žít po svým?
Fajn, už ti nebudu pomáhat.
Fajn!
Výborně!
Nemusíš mi pomáhat.
Kam jdeš?
Dneska přespím v hotelu.
Ahoj.
Jsem Ali.
Lyfe.
Těší mě.
Divný, že jsi tady. Nebo ne. Ty tu žiješ?
Ne, projíždím si Blízký východ.
Ty?
Co tu dělám?
Můj rodič přednáší na konferenci.
Jasně, jak je jí?
Je v pohodě.
-Hodila to za hlavu. -Jo.
Naštvalo to víc mě.
Nedáme si skleničku? V hotelu je bar.
Ne, snažím se v Izraeli neutrácet.
Bojkotuju ho.
-Jasně. -Jo.
Snažím se pomáhat Palestině.
Jasně.
V Rámaláhu znám dobrý bary, můžeme jít tam.
-Do Rámaláhu? -Jo.
Dobře.
Pojďme.
Počkej, můžu tam vůbec?
Jo, jasně, že můžeš.
Děkuju.
Já tvrdím, že se na Ethel Rosenbergovou
snesla taková nenávist kvůli misogynii.
Před Studenou válkou
byly ženy považovány za nositelky kladných ctnostní.
Dobroty, lásky a víry.
Ale tahle aféra vše změnila.
Vůbec poprvé jsme tu měli podezřelou ženu.
Ethel zažehla hluboce zakořeněný pocit zrady.
Pojmy „komunistka, žena, Židovka“ se náhle spojovaly s vyzrazováním tajemství.
Nejsi nervózní, že ne?
Ne.
Veškerá obvinění vůči ní byla pochybná.
Ale lidé chtěli nepřítele.
Zastaví nás?
Ne, je jim jedno, kdo jede na Západní břeh.
Zajímá je, kdo odjíždí.
Rámaláh už je jen kousek.
Lidé potřebují nepřítele.
Záhadná a nedůvěryhodná žena
byla dokonalým cílem.
SPRAVEDLNOST
VLAK SVOBODY
Děkuju.
Divný, připadám si jako v Brooklynu.
Cos čekala? Ženský celý v černým a se sebevražednou vestou?
-Ne. -Posaď se.
-Jen... -Počkej.
Míň chlapů s culíkem.
Taky máš culík.
Nemám.
Máš ženskej culík.
Proboha, mám pánskej culík?
-Lyfe. -Máš to dobrý.
-Habibi. -Janan.
Prošvihlas Nadalovy narozeniny.
To je Ali, autorka toho virálu.
-Jasně, ahoj. -Ahoj.
-Těší mě. -Mě taky.
Čekala kriminální epizodu
a já jí dělám jen obyčejnou turistickou prohlídku.
Vítej v bublině jménem Rámaláh.
Díky. Je to tu super.
Naše média to tu prezentují plný násilí,
což je evidentně lež.
Jsme v normální kavárně
plný různých lidí, co dělají normální věci.
Jo, máme tu všechno.
A kolem dokola jsou silniční kontroly.
Ta kontrolní stanoviště
jsou po celý hranici?
Po jaký hranici?
Žádná mezinárodně uznaná hranice neexistuje.
Jen velká, hnusná zeď
a stovky kontrolních stanovišť.
Dobře.
Kdyby se uznalo dvoustátí, zeď by padla
a stanoviště zmizela?
Musíme tě zasvětit, dobře?
-Jasně. -A zasvětíme.
Čas na to máme, viď?
Jo.
Pojedeme na farmu.
-Za přáteli. -Dobře.
Připijeme si.
„Na zdraví“.
Šup do vany, Ello.
Co jsem říkal?
Už žádnou zmrzku. Pamatuješ?
Miluju zmrzku.
Zatrhnul jsem ti ji.
Nechci do vany.
Mám zvýšit hlas?
Nutíš mě k tomu.
Měl bys to zkusit.
Je to pitomost.
To nevíš, když jsi to nezkusil.
Fajn, zkusím to.
-Ber to vážně. -Fajn.
Můžu se posadit?
Ello, jsi moje královna a já tvůj sloužící.
Co bys chtěla dělat? Vana je z obliga.
Koupou se jen šašci.
Víš co? Budeme se rochnit v bahně jako prasata.
Budeme se celej den cachtat v tý nejšpinavější vodě.
Prozraď mi, co bys chtěla dělat, moje královno.
Půjdu se vykoupat.
Co...
To nedává vůbec smysl. Proč...
Dobrou. Mám vás rád.
Dobře.
Jako vážně? To je snad černá magie, nebo co?
-Není. -Je.
Je to fakt pozitivní. Jako...
Je to jako další stupeň důvěry ve svý děti.
-Povzbuzuješ je. -Necháváš je rozhodovat.
Viď? Necháváš je zazářit.
Necháváš je mít navrch. Děti nad tebou.
-Děti nad tebou? -Přesně tak.
-To musí na blog. -Viď?
Musíš si založit blog.
Jo, musím.
-Jo. -Ne, ne.
Je to knížka.
No jasně!
-Zasraná knížka. -Knížka.
-Knížka o rodičovství. -Jo.
-Knížka pro rodiče! -Děti nad tebou!
Bože můj.
Skvělej nápad.
Proboha, tohle skoro ani není fér.
Jsme tu.
-Páni. -Jsme na místě.
Inšálláh.
To je něco!
Ty tu fakt bydlíš?
Úžasný. Děkuju za pozvání.
Nemáš zač.
Bože můj.
Páni.
Vítej.
Bože můj, to je super.
Můj kamarád Šmuel. To je Ali.
-Ahoj. -To je vaše rodinná farma?
Jo, prarodiče tu chovali kozy.
Miluju kozy.
Viděla jsem video, jak skáčou na stromy.
Jsou super, než je začneš chovat.
Kozy jsou strašný mrchy.
Dá si někdo hummus?
Máte dost?
Co z toho je maklube?
To je vynikající!
Rajčata, viď?
Ta v tom ale být nemají.
Nebuď takovej hnidopich. Je to moc dobrý.
Nejprve nám seberou zem a pak nacpou rajčata do maklube.
Příště ti uvařím pravou maklube.
Občas si musíte koupit izraelská rajčata.
Nemáme na výběr, palestinská rajčata nejsou.
Ani avokádo.
Ani křupky.
Ale křupky si občas dáte, ne?
Porušujete bojkot kvůli křupkám?
-Trošičku? -Jen v opilosti.
Jo, jen v opilosti.
-Přesně! -Křupky.
Fajn, už spí.
Sušenky pro sexy bloggerku.
Jsou trošku popraskaný.
Musím ti něco říct.
Copak?
Ten nápad s „Dětmi nad tebou“?
Není stoprocentně z mojí hlavy.
Vymyslela jsem ho s někým.
Tak trochu. Teda, je můj, ale...
Vymyslely jsme ho společně.
S kým?
Pamatuješ Ellinu učitelku ze školky Lilu?
Lilu?
Tu pihatou?
Co nenosila podprsenky?
Jo.
Ta je sexy. Kdes na ni narzaila?
Jen tak náhodou na ulici.
Super.
Sušenky už mi nenos, prosím.
-Moc cukru. -Všechny je nesním.
Tak přibereš, to je fuk. Ohledně tý knížky...
Ano?
Proberu to s Jodie,
možná nás spojí se svým literárním agentem.
Ale pokud to mám napsat,
měla bych to probrat s Lilou.
Jo.
Fajn, víš co? Co kdybych udělal
návrh smlouvy?
-Dobrej nápad. -Viď?
Budeš mě zastupovat?
Jo, zastoupím tě tak, až toho budeš mít plnej obličej.
Na obličej ne. Mám to ráda na prsa.
Jak chceš.
Mami! Mami! Mami!
Kolik je hodin?
Co tu kurva děláš? Mělas bejt v hotelu!
Nechtěla jsem utrácet za hotel.
Moje záda.
Zbláznila ses?
Myslel jsem, že je po tobě.
Myslela jsem, že mě tu chceš.
Pojď sem.
Chci.
Chtěl jsem tě tu.
Chci tě tu.
Na pusu ne.
Zadržela mě izraelská armáda, ale neobvinili mě.
Drželi mě celej rok.
Vydírali mě, protože jsem gay.
Když jim prej nebudu dělat informátora,
řeknou to rodičům.
Používají to na všechny gay Palestince.
Využívají každou páku.
Najdou každou zranitelnost a využijí ji.
Američtí Židé se mohou stát občany
snáz než Palestinci, co tu žijí roky.
Tobě občanství dají.
Mně, kanadský Palestince, ne.
Moje rodina odsud pochází, ale do Jeruzaléma mě nepustí.
Nepustí mě z letiště.
Nemůžeš do Jeruzaléma?
Bez povolení ne. Platí tu dvojí zákony.
Cíl je podle mě jasnej. Totální kontrola území
a jeho zdrojů.
On tvrdí, že to cíl není, ale je.
Ale všichni Izraelci nejsou takoví.
Je třeba přesně rozlišovat...
Občas ani nejde o politiku, ale jen o spoluvinu.
Už nás nebaví, jak se z každýho aspektu našich životů
dělá politickej problém.
Nemůžeme dýchat, hýbat se.
Nemůžeme navštívit přátele ve vedlejším městě.
Vzdělávat se. Vycestovat.
Občas chceme jen povečeřet s přáteli.
Díky, že jste tady.
-Profesorko Pfeffermanová. -Ano?
Skvělá přednáška.
Děkuju.
Přijel jsem až z Jokne'am.
-Odkud? -Z Jokne'am.
To neznám.
Ne? Podepíšete mi to?
Jistě. Jak se jmenujete?
Adam.
-Adam? -Ano.
Adamovi.
-Jo. -Reklamní znělka.
To už jste dneska druhej.
Moše je váš příbuzný?
Moše?
Moše Pfefferman. Klimaborec.
Omluvte mě.
Klima
borec.
Klimaborec.
Ali, kde jsi? Otazník.
Ali?
Chce to strategii.
Co kdybys doma sehnala co nejvíc Židů,
kteří by si tu zařídili občanství
a bojovali za nás.
Nutně tě potřebuju. Vykřičník.
Nebo si nás vzali a dali nám občanství.
Hned přijeď. Tečka.
Hned.
Teď.
Běž do hajzlu.
Jsi v pořádku? Došlo k útoku?
Ne. Kristepane.
Vyděsils mě k smrti. Proč bys mi volal
až z Izraele jen tak?
Mám otázku.
-Jakou. -Fajn.
Náš táta je mrtvej, viď?
Mrtvej jako disko.
Jasně. Kdy umřel?
V osmdesátkách nebo devadesátkách.
Jasně. Nevíš to jistě.
Říkala to máma.
Uděláš pro mě něco?
Něco si vygoogli.
„Moše Pfefferman“.
-Vážně? -„Klimaborec“.
-Vážně? -Jo.
Fajn.
Klimaborec.
Bože můj.
Podle mě je to otec.
Ten parchant.
Bože můj.
Kreativní dohled Kristýna .