ЧАС ДО ПРИБУТТЯ
ОЧЕВИДНЕ
- Допоможеш опуститися? - Так.
Добре.
Відчуваєш це?
Ізраїль.
Якого біса?
Вибачте.
Вибачте!
Овва.
Як у Лос-Анджелесі.
Знаю.
Хто б міг подумати?
Боже, відео з тобою в аеропорту стало вірусним.
Чула про Лайф? Така активістка. Л-А-Й-Ф.
Це кіно таке?
Ні, вона неймовірна, інтернаціоналістка, революціонерка, боєць
із соціальною нерівністю.
У неї підтверджений профіль в інстаграмі та десь півмільйона підписників.
Вона ретвітнула мене, а потім Соландж ретвітнула її.
- Соландж? - Так.
Боже мій.
- Ти не знаєш Соландж? - Ні.
Саме так наше відео набрало 10 000 ретвітів.
Чудово.
Ось і маємо.
Повсюди самі євреї.
Але ярмулок не так уже й багато.
ТИХЕ НАПРУЖЕННЯ АВТОР: МОРТ ПФЕФФЕРМАН
Боже мій.
Що там?
Нічого, просто друг, що хоче зв'язатися.
Овва.
Лайф пише мені, вона в Тель-Авіві, хоче зустрітися.
Ти маєш зустрітися з нею.
Запроси Лайф на лекцію, чи це типу побачення?
Боже, я не знаю, але вона дуже мила.
А я зустрічаюся.
Невже?
Круто. Як її звати?
Дональд.
Овва.
Це чудово.
Так і є.
- Це крутезно. - Так і є.
Він милий, красивий, добрий та смішний,
з ним я відчуваю себе жінкою.
Я ще маю деякі сумніви щодо…
деяких речей. Тобто він живе в Нортриджі.
І в нього вдома зовсім немає книжок.
Донні не любить читати.
Знаєш що? Хіба це важливо?
Ні. Я читаю за обох.
Так. Ці дурні книжки.
Дурні книжки.
Ти точно не образишся, якщо я зустрінуся з Лайф?
Авжеж, ні. У літаку ти почула мою промову разів сто.
Як часто зустрічаєшся з такими, як Лайф?
Я не зустрічаюся з нею.
Надіти цю блузу?
Авжеж.
МОРА ПФЕФФЕРМАН ОБГОВОРЮЄ РОСІЮ, ГЕНДЕР ТА ХОЛОДНУ ВІЙНУ
Професорко Пфефферман?
Оснат. Ми листувалися.
Оснат! Привіт! Як ви?
- Ласкаво просимо. - Дякую.
Дякую, що запросили мене.
Дуже на вас очікували.
Різниця в часі ще вас не вбила?
- Ні, усе гаразд. Дякую. - Чим я можу допомогти?
- Кава? - У мене є кава.
Чесно, не хочу здатися занадто вибагливою, але…
Коли я тут стою, тут…
На мене падає тінь. Я хотіла б, аби світло йшло сюди…
Авжеж. Айеле, зроби мені послугу.
Єдина річ, що я можу змінити
в погляді цисгендерних людей на трансгендерних,
то це світло.
Невже? Це все, що ви можете? Лише світло?
Добре, можу багато речей, Моро Пфефферман.
Я покладу свої карти тут, я почну діяти та…
Крутий хлопець.
Пфеффер-Ейр Пфефферман?
Ви родичі?
Не розумію.
Не маю і гадки, що відбувається.
Був такий шалений хлопець у 80-ті, із цією безглуздою рекламою.
Співав пісні про кондиціонери.
Пфеффер-Ейр Пфефферман.
- Пфефферман звідси? - Звідси. Так.
Як було в рекламі?
- Боже. - Крутий хлопець.
- Крутий хлопець.
- Люба, я маю закінчити. - Ні, мені боляче.
Не боляче. Я ж беру вологу щітку. Це не боляче.
- Ні, мені боляче. - Скоро приїде машина.
Мені боляче. Зроблю собі тост.
Чудово. Закі, що тут робить твоє взуття?
Чому твоє взуття тут? Я просила взути його.
Зроблю це пізніше. Мамо, припини волати.
Боже, ти мене лякаєш.
Добре. Гаразд.
Ти тепер тут головний.
Добре.
Шановний пане, чи можу я взути на вас це?
Ні.
Казково.
Сидітиму тут та чекатиму, коли ви мені дозволите це зробити.
Добре. Можеш взути.
Авжеж, пане.
Боже мій. Ходімо.
- Біжімо. - Не можна баритися.
Хапай рюкзак, Швидше. Або поїдуть без нас.
Пішли.
Любий докторе.
Робиш ремонт?
Дідько так, уже зробив.
Прийшов за цією солоденькою травичкою.
Є трохи фіолетового діда?
Овва. Давно не бачилися, так?
Я кинув цю справу. Зараз на пенсії. Більше не прописую траву.
Ти жартуєш із мене, так?
Авжеж, ні. Виглядає, що я жартую?
Я недавно пережив важкі часи.
А що трапилося?
Достатньо сказати, що мене виселили з «Грув».
- Невже? - Так.
Мене сфотографували, коли я пив воду з фонтана
під час цих світлових шоу.
Прикро це чути.
Ні. Чесно,
це найкраща річ, яка траплялася зі мною.
Я кинув пити. Звісно, покинув травку.
Не п'ю молочку, не їм глютен, друже. Ніколи не почувався краще.
Так.
Добре. Тоді я більше не турбуватиму тебе.
Хотів спитати, може…
Підкажи когось, у кого є травичка.
Авжеж. Я знаю, до кого тебе можна відправити.
Добре. Круто.
Але я не знаю.
Можна в тебе спитати?
Може, тебе привела до мене сьогодні доля, Джоше?
Що зараз відбувається?
Я просто кажу, що ти випромінюєш біль.
Він виходить звідси.
Саме звідси.
Я відчуваю його.
ТЕАТР СВІДОМИХ ГРОМАДЯН
Один, два, три, чот…
Один, два, три.
Один, два.
Один.
Ідеально. Ваші руки та рот видають звуки.
Я правильно роблю?
Хочу почути ваші звуки. Як звучать ваші тварини?
Ваші тварини — це малятка справжніх ваших тварин.
Шеллі, чудово, вона в утробі матері. Подивіться на це.
Хтось бажає вигукнути випадкове слово, щоб розпочати сцену?
Коні-Айленд.
Люблю Коні-Айленд.
Чудово. Коні-Айленд.
Справжні хот-доги є лише на Коні-Айленді.
Не кажіть це. А покажіть.
- Добре. - Коні-Айленд.
Я не знаю…
Добре.
З вами все добре?
Що з вами?
- Заждіть, ні… - Як страшно! Тримайся!
Я не люблю американські гірки.
Може, я вийду та підійду до ятки,
де куплю нам хот-дог та солодку вату…
Шеллі, трохи зупиніться.
Ґейб на американських гірках.
Він їхав на гірках…
Здалося, в нього серцевий напад.
Якщо це напад, треба взаємодіяти.
Не можна питати, чи хоче він їсти, коли він на гірках.
Розумієте? Дійте в сцені, яку він створив.
- Ви зрозуміли? - Зрозуміли.
Отже, поїхали. Починаємо з…
Заждіть, хочу спитати.
Як дізнатися, що виходить добре…
Може вийти не дуже добре! Це ж імпровізація.
Змінімо ситуацію. Лісо, ходи сюди.
Привітаймо Лісу всі разом. Спускайся сюди, Лісо.
Лісо!
Зараз зробімо щось зовсім інше.
- Назвіть тварину. - Мавпа.
Мавпи. Покажіть нам мавп. Поїхали.
- Я принесла тобі банан. - Дякую.
Хочу зараз замовити піцу.
Вибач. Ти сказав обід, а зараз пропонуєш піцу?
Піца — це як сирна закуска.
- Тобі сподобається. - Ні. Я зупинюся на кілька днів.
- Джоші. - Привіт.
Треба зачиняти двері.
Мене це нервує.
- У тебе гості. - Це мій друг Стів.
Як ви, пані Пфефферман? Радий зустрічі.
Рада познайомитися. Такий вихований парубок.
Я зустрічався із Сарою.
До чи після її лесбійського кохання?
Гадаю, десь посередині.
Хочеш вина? Купила вчора рожеве.
Ні, дякую.
Ми трохи пограємо. Стіве.
Зробімо це.
Наллю сюди рожевого.
- Досить. - Так.
Він не п'є.
Лише трохи рожевого вина. Один, два.
Усе гаразд. Я впораюся.
- Лише трохи… - Мамо, не треба.
- Мамо. Я ж… - Що?
- Послухай. - Що?
- Він не п'є. - Добре.
Він каже, що не п'є.
Треба попрацювати над швидкістю реакції.
Ні, мамо. Просто…
Ти не слухаєш.
Я слухаю.
Я ж почула, як ти сказав: «Ти не слухаєш».
Тоді виходить, що ти порушуєш кордони.
Ти постійно говориш про кордони. Я взагалі не знаю, що таке кордони.
Кордони — це все.
Кордони — це те, як люди говорять, що їм потрібно.
Точно.
Коли сказала, що хочеш тут жити,
але мене не спитала.
Я спитала.
Ні, ти сказала: «Джоше, я тут залишуся, так?»
Це ж питання.
Нагадує повідомлення зі знаком питання.
Тільки ти не втручайся.
Я не мала нічого питати, пане Зиґмунде Фройде.
Добре, я — Зиґмунд Фройд.
Я — Зиґмунд Фройд. Гаразд.
Цікаво, чи проаналізую я це.
Геть з моєї кімнати. Що ти робиш?
Докторе Стіве, потрібна ваша думка. Подивіться.
Така собі автоматична годівниця…
КРОКИ ЗА ЦЕНТИ
…на колесі для хом'яка.
Ні, завдяки цьому я контролюю свої гроші та свою вагу.
- Ні. - Так, і ти це знаєш.
Ти рахуєш серветки.
Не люблю нічого гаяти.
Ні, це психічний розлад, ось що це.
Чому ти так мене ненавидиш?
Я не ненавиджу.
Я дбаю про тебе, тому й кажу це тобі в обличчя.
Це так ти дбаєш. Така собі турбота.
Я щось не відчуваю себе захищеною.
Я теж не відчуваю.
Я також не відчуваю захищеності.
Не треба бути таким злим до мене.
- Боже мій. - Припини це.
- Так, ні. - Не треба мене дражнити. Мені 68.
Я хочу тобі допомогти.
Можна мені жити так, як я хочу?
Добре. Більше не допомагатиму тобі.
Гаразд.
Це добре.
Ти не повинен допомагати.
Куди ти?
Сьогодні заночую в готелі.
Привіт.
Вітаю.
Я Алі.
Я Лайф.
Приємно познайомитися.
Дивно, що ти тут. Чи ні? Ти тут живеш?
Ні, я мандрую Близьким Сходом.
А ти?
Чому я тут?
Бо один із моїх батьків читає лекцію на конференції.
Так. Як вона?
З нею все гаразд.
- Вона пережила це. - Добре.
Я засмутилася більше за неї.
Хочеш випити? У готелі є бар.
Ні, я не витрачаю гроші в Ізраїлі.
Через мій бойкот.
- Точно. - Так.
Намагаюся зробити все можливе для Палестини.
Авжеж.
Можемо поїхати до Рамалли. Знаю там місця.
- Поїхати до Рамалли? - Так.
Добре.
Поїхали.
Зачекай, а мені можна до Рамалли?
Так, тобі точно можна.
Дякую.
Упевнена, що саме жінконенависництво стало причиною того,
що Етель Розенберг стала центром такої великої ненависті.
До Холодної війни
вважалося, що в жінок присутні найпозитивніші чесноти.
Уявлення про добро, любов та віру.
Але в цей час усе змінилося.
Вперше з'явилася жінка, яку підозрювали.
Вона розпалила страх зради, який сидів дуже глибоко.
Сама ідея витоку таємниць отримала назви: комуніст, жінка, єврей.
Ти нервуєш, так?
Ні.
Звинувачення проти неї мали неоднозначний характер.
Але людям був потрібен ворог.
Нас зараз зупинять?
Ні. Їм, здається, байдуже, хто їде на Західний берег.
Їм важливо, хто повертається.
Але Рамалла звідси дуже близько.
Людям був потрібен ворог.
Загадковість та недовірливість жінки
робили її ідеальною мішенню.
СПРАВЕДЛИВІСТЬ
ПОЇЗД СВОБОДИ
Дякую.
Це так дивно, відчуваю себе як у Брукліні.
А що ти чекала? Побачити всіх жінок у чорному і з поясом шахіда?
- Ні. - Сядемо тут.
- Лише… - Я поставлю.
Небагато чоловічих хвостів.
У тебе чоловічий.
У мене не чоловічий хвіст.
У тебе жіночий хвіст.
Невже в мене чоловічий хвостик?
- Лайф. - Та він чудовий.
- Хабібі. - Джанан.
Як ти могла прогавити день народження Надаля?
Це Алі. Вона зробила відео, про яке я говорила.
- Невже? Привіт. - Привіт.
- Приємно зустрітися. - Також.
Вона очікувала на щось кіношне,
але в нас із нею зараз така полегшена версія пригод.
Вітаю в нас у Рамаллі.
Дякую. Дуже круте місце.
Американські ЗМІ показують, що в цьому місці панує насилля,
але, очевидно, що це не так.
Це звичайне кафе,
де різні люди займаються тим, що мають робити люди.
Так, у нас є все.
Але це місце оточене дивними та випадковими пропускними пунктами.
Такі пункти, який ми проїжджали,
вони уздовж кордону?
Хабібі, який кордон?
Немає міжнародно визнаного кордону.
Це просто одна велика потворна стіна
та сотні пропускних пунктів уздовж неї.
Зрозуміло.
Якби дві країни домовилися, стіна б зникла
й не було б більше тих пунктів?
Маємо ввести тебе в курс справи. Гаразд?
- Добре. - І ми це зробимо.
У тебе ж є вільний час, так?
Так.
- Поїхали на ферму. - Так.
- Там будуть друзі. - Добре.
Випиймо.
Це означає «будьмо».
Елло, час митися.
Що я сказав?
Я ж сказав ніякого морозива. Пам'ятаєш?
Я люблю морозиво.
Більше ніякого морозива.
Я не хочу митися.
Не хочу кричати.
Але ти змушуєш мене підвищити голос.
Мусиш спробувати. Спробуй.
Це дурний метод.
Ти ж не знаєш. Ти не пробував.
Добре, спробую.
- Тільки по-справжньому. - Добре.
Можна сісти?
Елло, ти — моя цариця, а я — твій служник.
Що ти хотіла б зробити? Митися ми не будемо.
Ванна для дурнів.
Краще будемо копирсатися в бруді, як свині.
Будемо стрибати весь день у найбруднішій воді.
Що б це не було, кажи, моя царице, що ти хотіла б зробити.
Я прийму ванну.
Якого біса…
Це ж безглуздо. Безглуздо. Чому вони…
Добраніч. Люблю вас.
Добре, синку.
Мені треба передихнути. Це якась чорна магія.
- Ні, не вона. - Це магія.
Це дуже позитивно. Це як…
Це як довіряти своїм дітям на більш серйозному рівні.
- Це як надавати їм більше прав. - Давати вибір.
Це як побачити їхнє сяйво. Змусити їх засяяти.
Це як дати дітям можливість домінувати. Діти домінують.
- Діти домінують? - Точно.
- Це як у блозі. - Невже?
- Треба вести блог. - Точно.
Треба вести блог про це.
- Так. - Ні.
Має бути книга.
Лялю.
- Клята книга. - Точно книга.
- Книга для батьків. - Для батьків.
- Книга для батьків. - Діти зверху!
Боже мій.
Чудова ідея.
Боже мій, це майже нечесно.
Ось ми тут.
- Овва. - Ми це зробили.
Іншалла.
Тут так круто.
Не вірю, що ти тут живеш.
Це неймовірно. Дякую, що запросили мене сюди.
Авжеж. Ми раді, що ти тут.
Боже мій.
Овва.
Ласкаво просимо.
Боже. Обожнюю це місце.
Це мій друг Шмуель. Це Алі.
- Вітаю. - Це ферма вашої родини?
Так, дід та бабця розводили тут кіз.
Люблю кіз.
Бачила відео з ютубу, вони стрибають на дерева.
Любиш їх, доки не проведеш з ними час.
Чесно. Вони справжні покидьки.
Хтось буде хумус?
В усіх вистачає?
А що таке «маклюбе»?
Боже, це так смачно.
Це помідори, так?
Тут не має бути помідорів.
Ну ж бо. Я знаю, ти прискіплива. Але так теж смачно.
Спочатку вони зайняли нашу землю, а тепер ще й додають томати в маклюбе.
Наступного разу я роблю маклюбе.
Тому вам доводиться купувати томати з Ізраїля.
У нас немає вибору. У Палестині немає помідорів.
Немає авокадо.
Немає бамби.
Облиште, хіба ніде не можна знайти бамбу?
Хіба ви не порушуєте бойкот заради смаколиків?
- Трохи? - Тільки коли сп'янілі.
Тільки коли сп'янілі.
- Випиймо за це. - Бамба.
Добре. Вони сплять.
Печиво для гарячої матусі-блогерки.
У ньому трохи креку.
Мушу тобі щось сказати.
Що таке?
Знаєш, ця ідея з дітьми-домінаторами?
Це не повністю моя ідея.
Я її почула від іншої людини.
Типу почула. Тобто вона моя, але…
Ми вигадали її разом.
І хто це був?
Пам'ятаєш виховательку Елли в дитячому садку, пані Лайлу?
Пані Лайла?
Ця з веснянками?
Яка ніколи не носила ліфчик?
Так.
Так. Вона апетитна. Де ти її бачила?
Якось зустріла її випадково по сусідству.
Круто.
Не давай мені більше печива, добре?
- Там багато цукру, але дякую. - Я всі не з'їм.
Від цього товстієш. Але якщо ми займемося книгою…
Так?
Я хочу розказати про це Джоді.
Може, вона домовиться зі своїм літературним агентом.
Гадаю, якщо я буду це робити,
мені треба буде побалакати з Лайлою.
Так.
Добре. Щодо цього? Може, я тим часом
підготую угоду?
- Слушна думка. - Так?
Типу заадвокатуєш мене?
Типу заадвокатую тобі на обличчя.
Не люблю на обличчя, люблю на груди.
Як скажеш.
Мамо!
Котра зараз година?
Якого біса ти робиш? Ти ж мала бути в готелі!
Не хотіла витрачати гроші на готель.
Моя спина.
Що з тобою?
Мені здалося, ти вмерла.
Я гадала, ти хочеш, щоб я була тут.
Іди сюди.
Я хочу.
Я хотів, щоб ти приїхала.
Хочу, щоб ти жила тут.
Не треба. Тільки не в губи.
Коли мене затримали, мені не висунули звинувачень.
Але я був там десь рік,
а через те що я ґей, вони шантажували мене, казали,
якщо я не підкорюся та не стану інформатором, вони…
розкажуть моїм батькам.
Вони використовують це з усіма ґеями-палестинцями.
Використовують уразливі місця.
Будь-де вони можуть виявити вразливість та скористатися нею.
Євреям із США легше отримати паспорт,
ніж палестинцям, що жили тут століттями.
Ти можеш отримати громадянство.
Але я як палестинка з Канади не можу.
Моя родина народилася тут, а я навіть не можу відвідати Єрусалим.
Не можу виїхати з аеропорту.
Не можеш дістатися Єрусалиму?
Без дозволу не можу. Два закони для однієї землі.
Усім зрозуміло, що ціль — це повний контроль над землею
та її ресурсами.
Кажуть, що ціль інша, але це однозначно є ціллю.
Не всі ізраїльтяни проти палестинців.
Маємо визнати, що саме люди…
Іноді це навіть не політика, а просто співучасть.
Нам дуже набридло те, що кожний аспект нашого життя
закутаний у це політичне питання.
Не можемо ні дихати, ані рухатися.
Не можемо поїхати до сусіднього міста до друзів.
Здобути освіту, подорожувати за кордон.
Іноді нам просто хочеться повечеряти з друзями.
Привіт. Дякую, що завітали.
- Професорко Пфефферман? - Так.
Дуже сподобалася ваша лекція.
Дякую. Мені приємно.
Я приїхав із Йокнеаму.
- Звідки? - З Йокнеаму.
Йокнеам, ніколи не чула.
Невже? Підпишіть, будь ласка.
Авжеж, підпишу. Як вас звати?
Адам.
- Адам? - Так.
Для Адама.
- Так. - Ця мелодія.
Ви — друга особа, яка це робить.
Ви родичка Моше?
Моше?
Моше Пфефферман. Цей крутий хлопець.
Вибачте.
Крутий
хлопець.
Крутий хлопець.
Алі, ти де? Знак питання.
Алі?
Поговорімо про стратегію?
Ти повертаєшся додому, збираєш якомога більше євреїв,
везеш їх сюди, щоб вони отримали громадянство
та боролися за нас.
Ти мені дуже потрібна. Знак оклику.
Чи одружилися на нас, щоб ми мали паспорт.
Повертайся негайно. Крапка.
Негайно.
Зараз.
От лайно.
Ти в порядку? Стався вибух?
Ні. Боже.
Ти дуже налякала мене. Ти зазвичай дзвониш з Ізраїлю,
лише коли трапилося справжнє лихо.
Хочу тебе щось спитати.
- Що? - Добре.
Наш батько помер? Правильно?
Мертвий-мертвісінький.
Так. А коли він помер?
У 80-ті або в 90-ті.
Точно. Ти не знаєш.
Мама так казала.
Зроби мені послугу.
Пошукай для мене щось у ґуґлі.
«Моше Пфефферман».
- Невже? - «Крутий хлопець».
- Справді? - Так.
Добре.
Крутий хлопець.
Боже мій.
Гадаю, це наш батько.
Цей сучий син.
Боже мій.
Творчий керівник: Марія Цехмейструк вониш з Ізраїлю,