Я кохаю тебе, Шеллі.
Мені шкода, але я…
Хочу взяти паузу в стосунках.
Гадаю, що я ґей.
Що таке, Морте?
Що? Що ви маєте на увазі?
Морте. Зроби це ще раз. Та більш переконливо.
Я не відчуваю тяжіння до чоловіків.
Морте.
Ти одягаєш жіночі сукні, взуття на підборах,
робиш манікюр
та стрибаєш по дому в одязі Шеллі.
Одягаєш її білизну, і ти не ґей?
Я не знаю.
Морте, є прямій зв'язок
між перевдяганням та гомосексуальністю.
Знаєте, я приходжу до вас багато тижнів,
а ви повторюєте мені те ж саме…
Аж нудить.
Я намагаюся підвести тебе до цього.
На іншому боці — твоя свобода.
У мене багато клієнтів-ґеїв.
Коли вони прийняли частину себе, вони зрозуміли власні бажання.
Якщо ти приймеш цю частину себе,
може, тобі більше на хотітиметься вдягатися, як жінка.
Хіба ти не жадаєш спокою?
ГІРСЬКІ СТЕЖКИ ПЕРЕКРИТІ ПІСЛЯ ЗАХОДУ СОНЦЯ
Вибач, це в мене перший…
Ні.
Усе гаразд. Просто…
Добре.
Усе гаразд. Просто…
Дідько.
Я просто такого раніше не робив.
Усе добре. Усе гаразд. Агов. Усе добре. Просто…
Я… Я не можу.
Вибач, я не можу.
Агов.
- Боже, Морті. - Привіт.
Закортіло сексу?
Знаєш, коли мені завтра вставати?
Коли тобі завтра вставати?
Ні.
Ні. Якщо зробити це зараз, залишиться лише сім годин на сон.
Але це аж сім годин.
Але я така млява, якщо не посплю вісім.
Тільки мене не буди під час цього.
Маю відвести Джоші та Сару до дитсадка на світанку.
ОЧЕВИДНЕ
Якщо буде дівчинка, назвімо її Александра.
Здається, води відійшли.
Морте.
Морте, треба їхати.
Ти впевнена?
Авжеж, упевнена. Треба їхати до лікарні.
Морті, вставай! Підіймайся! Маємо їхати.
- Дзвоню лікарю Гарфінклу. - До біса!
Дзвони Джуді, щоб вона посиділа з дітьми. А ми в лікарню.
Принеси мої черевики. Вони в шафі.
Морте, ми приїхали.
Я йду.
Боже, Морте, пропустимо анестезію.
Я йду.
Валіза, візьми валізу, Морте.
Боже мій.
- Я… Боже мій. - Тут візок не проїде.
Тримайтеся.
Ви молодець.
Усе гаразд.
Глибокий вдих.
- Велика дитина. - Щось не так.
Щось не так, точно. Покличте мого чоловіка.
- Прошу вас. - Розслабтеся.
Тужтеся.
У дитини наявні ознаки ціанозу.
- Проблеми з диханням. - Нерегулярний пульс.
- Бракує повітря. - Що таке?
Шеллі? Це моя дитина!
Це моя дитина… Шеллі, прокинься.
- Вийдіть звідси. - Куди ви її несете?
Це моя дитина. Куди несуть мою дитину?
Любий Боже.
Не знаю, чому ти так учинив з нею.
Це через мене?
Якщо так, я все припиню, обіцяю, що більше не буду.
Не буду перевдягатися, брехати та переховуватися.
Обіцяю, що залишуся, буду гарним батьком.
Благаю, Боже, нехай Алі виживе.
Покликав прибиральницю?
Ні, не кликав.
Це Моше.
Маю відповісти.
Почекайте.
- Привіт. - Вітаю.
Привіт. Можна зайти?
Авжеж. Вибачте. Заходьте.
- Доброго ранку. - Доброго.
- Доброго ранку, Моро. - Вітаю.
Сподіваюся, я не зарано. Приніс вам макарони.
Дякую.
У мене є чудова ідея.
Що ви скажете, якщо я зберу тут усю родину?
Лише на кілька днів. Мені буде приємно.
Що скажете?
Усім квитки бізнес-класу.
Замовимо літак. Витрати неважливі.
Усе лише найкраще.
Хочу отримати можливість узнати тебе та Брайну,
а також зустріти всю родину.
Усім сподобається. Будемо всі разом.
Вони можуть зупинитися в мене. У моєму домі.
Що скажете?
Я…
Це «так»?
Джоші, де ті пакетики?
Це те, що ти хотіла, щоб ми відвезли твоїй мамі в Ізраїль?
- Боже! Ти сама зв'язала? - Що скажеш?
- Закінчила лише вчора. - Їй сподобається.
Розмовляв з батьками.
- Діти в порядку. - Добре.
- Це светр? - Так, светр.
- Круто виглядає. - Невже?
- Сама зробила? - Так.
Такий милий. Ти дуже талановита.
Дякую, що передасте це мамі.
Вона буде на сьомому небі.
Божевілля, що побачимо твою маму.
- Знаю. - Це божевілля.
Ми не за цим їдемо. Вона там живе.
- Просто заскочите. - Заїдемо.
Так.
Мама знає, хто ми.
Трохи. Так.
Цей хлопець із нами не їде,
бо не хоче прогавити вечірку з коміксами.
Це не вечірка. Це конвенція. Я ж тобі казав.
Цікаво, що буде, коли вернуся.
Агов. Заспокойся.
Він відпочине тиждень. Так, хлопчику-горобчику?
Коли повернешся, ти його не впізнаєш.
Може, почне думати власною головою.
Хоча б раз у своєму клятому житті.
Що це?
- Це Маріо! - Що?
Це персонаж, якого я граю на заняттях із імпровізації.
Маріо теж їде?
Авжеж, Маріо їде. Його паспорт ось тут.
- Боже. - Овва.
Це круто, що твоя мама мешкає в Ізраїлі.
Не займайтеся сексом з нею.
- Це занадто… - Я не…
- Ні? - Ми не хочемо…
- Ми не будемо. - Добре.
Він займеться, а я — ні.
Ти що.
Будемо сумувати за тобою.
- Це дивно? Зарано це казати? - Можна це казати?
Ні, не зарано. Я теж за вами сумуватиму.
- Нам, напевно… - Лише…
Не хочу про це забувати. Нам треба йти.
Є 22 хвилини, поки приїде авто.
Це до твого відома.
Залишилася 21 хвилина до автівки.
Бачу, до чого все йде.
- Я точно знаю, що відбувається. - Точно? А я ні.
Мій італійський друг Маріо подбає про всіх.
У мене є трохи снодійного для тебе.
Воно намалює посмішку на цьому розкішному обличчі.
Мамо, якщо ти не вб'єш Маріо, це зроблю я.
Хтось у нас дуже знервований.
Пані та панове, пристебніть, будь ласка, паски безпеки.
Ми отримали дозвіл на зліт.
Заплативши три рази всього по 19,95.
Дзвоніть негайно.
Я теж дуже здивований, Роне.
Бачу, ти ще в піжамі.
Так. Ці ліки знищують мене.
Не знаю, що робити.
Я знову взяла лікарняний.
На столі нічого немає. Що на вечерю?
Є їжа, але її треба розморозити.
- Зрозуміло. Так. - Так.
Я трохи перекусила крекерами.
- Але це не справжня вечеря. - Я теж візьму крекерів.
Урешті-решт,
я працював 12 годин, маю щось попоїсти.
Ти передивилася всі свої шоу?
Ти чогось хочеш?
Давіно, може, варто було подумати про це раніше.
Щось приготувати або кудись зателефонувати,
чи натиснути кнопки на мікрохвильовці.
Гаразд. Твій дім. Твої правила.
Хочеш, щоб я щось приготувала?
Я просто хочу, щоб ти помітила, що я тут.
Щоб помітила, що я працюю 12 годин на добу.
Щоб помітила, що працюю понаднормово,
щоб ти змогла зробити цю акупунктуру…
Акупунктуру? Гадаєш, що акупунктура лікує СНІД?
Ти де отримав свій медичний ступінь, Селе?
Я хочу, щоб ти щось робила, Давіно. Хоча б щось.
А ти нічого не хочеш. Прости сидиш.
Наче повністю здалася.
Мені шкода, що я — такий для тебе тягар. Мені піти?
Так. Дідько, з мене досить.
Ти не спатимеш на дивані Міранди,
бо в мене є порожній будинок у Палісейдс.
Візьми свої речі та закинь їх у гараж…
Чекай. У домі ще живуть квартиранти.
Тоді поклади все в підвал, добре?
Чекай мене там, поки я повернуся.
Він радий, що позбувся мене.
До біса його. Він багато що втратив. Розумієш?
Я розумію тебе.
Дякую.
- Донесеш? - Так.
Не вірю, що це все моє життя.
Обережно.
Круто було б жити в такому будинку?
Не треба перейматися через орендну платню,
що можуть вигнати,
бо залишила порожню пляшку молока в холодильнику.
Або що не спиш із кимось.
Або що не спиш, як вони хочуть.
Дівчата, ми всі повинні крутитися, щоб вижити.
Скільки себе пам'ятаю,
завжди мала робити таку собі
гімнастику для мізків, щоб мій дах не поїхав.
Так.
Намагаюся бути кимось для когось іншого. Кимось, окрім самої себе.
А цей хлопець. Його звали Роланд.
Боже, він був багатієм.
Дім у Голлівуд-Гіллз.
Він любив молодих.
Коли я була з ним, мені було 16.
І ось, я чую, що вони дійсно запропонували головну роль Джону Траволті.
- Ні. - Казково.
- Може, зможе продати квитки. - Дідько.
Чув, що він один з нас.
Ну ж бо. Ти гадаєш, що всі такі, як ми.
Хіба це не щось?
Я просто кажу, що щось чув.
Усі щось чули.
Хоча я в це вірю. Він вміє танцювати, вміє рухатися.
Він вміє танцювати так, як ви ніколи не навчитеся.
А це волосся. Облиште, він справжній павич.
Цей будинок обурливий.
Він неймовірний.
Так.
Він дійсно чудовий.
А зараз, крихітки. Влаштуймо шоу для дідуганів.
Роланд був ВІЛ-позитивним.
І я уклала з Богом угоду. Я попросила…
Я сказала:
«Хочеш, щоб я жила, ти мене не заразиш.
Якщо хочеш, щоб я померла, то заразиш мене».
Так сильно я відчувала, що життя не має значення.
Перевіряла Бога. Дражнила Бога.
Грала Бога.
Крихітко, у мене такий міцний.
Хочу покохати тебе.
Ми вирішили зупинитися.
Ну ж бо. Їм знадобиться ціла вічність, щоб зрозуміти, що коїться,
або це все маячня.
Гадаю, треба почекати, доки все не дізнаємося.
- Люди дійсно від цього хворіють. - Облиш. Хочу в тебе.
Я кажу «ні».
Кажеш «ні» лише, щоб подражнити мене.
У кого це встав.
У кого це встав від думки, що мій пеніс у твоїй дупі.
Роланде…
Ми ж вирішили не робити це.
Коли дивлюсь на тебе, не можу себе втримати.
Знаєте,
іноді ми укладаємо угоди,
а іноді ми ховаємося.
У мене було два окремих життя.
Одне було з Роландом, а інше моє життя — у «Квін Мері».
- Пам'ятаєш «Квін Мері»? - Авжеж, я пам'ятаю «Квін Мері».
Ти пам'ятаєш «Квін Мері»?
О боже.
Ходімо до «У Дена Тана». До смерті хочу салат.
Роланде, у мене сьогодні конкурс.
Боже, не кажи, що все ще займаєшся цими дурницями.
Так, усе ще займаюся.
Я чекав цього багато місяців. Я казав тобі.
Послухай, маєш це припинити. Це смішно.
Одягатися, як жінка. Дурниці.
Це весело. Люблю виступати. Що тут такого?
Добре. То коли поїдеш туди виступати, не бери мою машину.
- Виклич мені таксі. - Сам можеш собі викликати.
У тебе є гроші?
Ні.
Скільки платять за те, що виглядаєш як Ріта Морено?
Це весело, просто весело.
Це божевілля.
Ходи сюди.
У тебе немає проблем.
У чому справа? Потрібні гроші?
Боже, це була моя Мекка.
Там, у долині.
Ці сучки навчили мене життю.
Зробіть трохи тихіше, сучки. Дякую.
Стули пельку.
Ді-Ді, де пропадала, крихітко?
Цей старий знову забрав ключі від авто.
Що трапилося? Не можеш його послати?
Авжеж, я можу його послати, Селін.
Нехай знайде собі іншого збоченця!
Клятий кочіно, дезграс'ядо, інутіл.
Доцю, трохи м'якого стрижня в роті —
це краще, ніж спати на вулиці.
Можна я поки поживу в тебе?
Ти знаєш, я живу з Менді.
Не дивися на мене. Ти знаєш, що я живу з Талією.
Що?
Тобі треба готуватися до конкурсу.
Забудь цього старого гомосексуала. Твої перуки вже готові.
Рано чи пізно
маєш навчитися, як носити ці святкові капелюхи,
інакше я почну брати за це гроші.
Бачила нові груди Міс Талії?
Вона дуже багато та швидко накачалася цим черепаховим воском.
Вони хутко повиснуть до колін.
Якщо захочеш накачатися, звернися до мене,
я відведу тебе до дівчини. Вона підкаже.
Не треба пхати усіляке лайно, як ці дешеві шльондри.
- Де твій крем? - Ось тут.
Трохи естрогену допомогло б прибрати
ці тіні під очима.
Агов. Подивися на мене.
Агов. Усе буде гаразд.
Зрозуміло?
Ти не залишишся на вулиці. Я обіцяю.
Ми тобі допоможемо.
Привітаймо нашу наступну учасницю, Давіну Режене.
Міс Голлівуд!
Хоча твоя любов
Узяла мене в полон
Якщо мене покинеш ти
Я знаю, що помру
Інакше кажучи
Я просто не зможу це прийняти
Я не витримаю це
Коли ти скажеш мені прощавай
Я у полоні…
Можна сказати, що страх смерті змусив мене прийняти життя.
Якщо я скоро помру, то хоча б спершу спробую трохи пожити.
Це мої кайдани
Не вірю, що вони скоро приїдуть.
Мені пощастить, якщо тоді буде цунамі.