אלוהים! זה הבית?
כן. נכון?
"סגנונות החיים של העשירים והמפורסמים".
היי.
את בסדר? -כן.
איך היה?
לא יודעת למה טפחתי עלייך מאה פעם. היי.
מה שלומך? -הכול בסדר?
אני שמחה שאתה פה.
סבא מליין.
כמובן. -תודה.
איך? אתם צוחקים עליי?
היי.
איך הולך? את בסדר?
אבא שלי גר בבית הזה? -כן.
היי. היה ארוך, אבל תודה לאל על שהיינו במחלקת עסקים.
איך הייתה הטיסה?
את בסדר? -אני בסדר. נדבר.
הנה הם, משפחת פפרמן מלוס אנג'לס.
ברוכים הבאים! -חבר'ה...
זה אבא שלי. וזו... -בריינה.
לא, אני לא בריינה. -זו שלי, אשתי לשעבר.
וזו בריינה. זו הבת שלך.
זה אבא שלך.
אני בריינה.
אני ממש מצטער.
גם אני.
רגע, למה אני מתנצלת?
לא משנה. אני מקבל את ההתנצלות.
אז מי אתם?
היי, אני שרה.
אני הבכורה.
ירשת את העיניים של סבתא שלך.
באמת?
זו את.
כן. אני בסדר. -ברוכים הבאים.
זה לן. -אני לן. הבעל.
מקצוע מכובד.
היי. -זה ג'ושוע.
אני ג'וש. -בן.
יש לנו רק בנות במשפחה. מזל טוב.
בנות זה טוב.
היי. -ברוך הבא.
תודה. -בואו, נאכל.
נאכל, כן.
שאר בני משפחת פפרמן מאחרים, כרגיל.
השאר? אבל נראה לי שכולנו כאן. נכון?
הוא מתכוון לפפרמנים האחרים.
אנחנו פוגשים אותם עכשיו? -יש פפרמנים אחרים. מאוחר יותר.
את בסדר? -הפפרמנים הישראלים.
את בסדר? -אל תנטשי אותי שם.
אני לא אנטוש אותך. -בסדר.
בית מקסים.
טרנס-פרנט
אני אומרת לך, היה מדהים. זה היה לא ייאמן. לבד.
אני רוצה לנסוע לרמאללה. -אנחנו יכולים לנסוע! בוא ניסע!
כן, אבל לא בטוח להסתובב בגדה המערבית עם הטמבלים האלה.
זה קשקוש. זה מה שהם רוצים שתחשוב.
מי זה "הם"? מי רוצה שאחשוב כך?
התקשורת האמריקנית. ממשלת ישראל. כולם. זו תעמולה.
אימא מדברת לעצמה.
הרבה זיתים.
ממש ים תיכוני. איזו גבינה זו?
ברוכות הבאות לעולם שלי. זה הקטע.
היא מדברת לעצמה כשהיא אוכלת.
זה קטע? -ברצינות?
זה מצב שלם. -אני יכולה לקחת עוד קצת.
מה היא עושה? -אני אוהבת את זה. זה ממש טעים.
היי!
שלום! -הם כאן. שוב אתם מאחרים?
למה איחרתם הפעם?
וואו. אז אלה האחיות של אימאבא ובריינה?
עודד בחר בדרך קיצור. סליחה. -זה בסדר, שירה.
זו תמיד אשמתי.
הן ממש צעירות. -הן נראות כמונו.
הן באמת נראות כמונו. הן נראות גרסאות משופרות שלנו.
איך אמרת שקוראים להן? -שירה ורונית.
טוב, הנה. המופע מתחיל.
עודד בחר בדרך קיצור.
קדימה. -יש שתי בחורות ובחור?
כולם, אני רוצה שתכירו את הבנות היפות שלי.
צוות 1?
היי! אני ג'וש. -בואו תכירו את צוות 2.
מי את? -אני בריינה.
בריינה? היי. אני רונית.
את אחותי!
האחות למחצה שלנו. -ומי את?
אני אלי. -אלי? היי.
אני שירה. נעים מאוד.
היי, אני ג'וש. -היי, ג'וש.
את רונית? אתן נראות כמונו.
אני יודעת. את צריכה לשנות את התסרוקת שלך.
זה לא מוזר. זה לא מוזר בכלל.
זו מוארה. -שלום.
אני מוארה. את יפה מאוד.
מה שלומך? גם את יפה מאוד. אפשר לחבק אותך?
בטח, כן. -אלוהים.
שלום. -שלום.
היי. ואת מוארה? אני שירה.
נעים מאוד. -כולם לשבת.
הוא דומה לבן דוד שלך, לא?
זה שהתאבד.
כן, משהו בעיניים שלו.
יותר בפה.
אתם מדברים עליי? -כן.
אנחנו רק אומרים שאתה נראה בדיוק כמו...
בן דוד שלנו.
אני באמת בן דוד שלכם. -לא, רק חצי בני דודים.
אנחנו לא בני דודים. -הן פשוט נראות צעירות כל כך,
אבל כולכן אחיות. אלה האחיות שלך.
לא, אתה צודק. אלה הדודות שלנו.
הילדות של ההורים שלך הן דודות. -הן ה...
כבר פתרנו את זה. -אין לי מושג מה היא אמרה.
הן הדודות שלנו. -זו דודה שלי.
בדיוק. זה נכון. -כן.
אל תתחיל עם דודה שלך.
את, אל תתחילי עם דודה שלך. -לא, אתה, אל תתחיל עם דודה שלך.
אף אחד לא יכול לעשות סקס עם האנשים האלה פה.
בואו נקבע את הכללים.
הוא נכנס לכל דבר, אז אל תתקרבו יותר מדי.
כולכם גרים במרכז לוס אנג'לס? -אנחנו מפוזרים.
אימא ואני גרים בצד המזרחי עכשיו, בסילבר לייק.
אתה גר עם אימא שלך?
איזה ילד טוב. -הוא באמת ילד טוב.
אז אני ילדה רעה.
אומרים בעברית, "אימא יש רק אחת".
יש לנו יותר מאחת. יש לנו שתיים.
אה, נכון. אני ממש מצטער.
טוב, כשאתה ממשפחת פפרמן אתה יכול לקבל מה שאתה רוצה.
לא נכון. לא רציתי את זה. -אלוהים.
ממש נפלא. -אז מה כולכם עושים בחיים?
אני בענף המוזיקה. אלי לומדת לתואר שני.
אני גם מלמדת קצת.
מה את לומדת?
זה במסלול לימודי מגדר,
אבל נראה לי שאני לפני מעבר. אז מי יודע?
שרה באמצע... -האמת היא שיש לי בלוג.
אני עובדת בהרבה פלטפורמות. אני בעצם כותבת ספר.
מה?
באמת?
ממתי? -על מה?
אני מומחית להורות.
באמת? -הייתי יכולה להיעזר בך!
מתי זה קרה? -זה חדש. וזה מצליח.
מה השיטה שלך? מה את עושה?
זו בעצם פילוסופיה של הובלת ילדים, גידול ילדים.
היא נקראת "ילדים שולטים".
מה? ילדים שולטים? -לתת לילדים לשלוט.
ילדים שולטים?
מה מצחיק כל כך? אני סקרנית. -אנחנו...
אנחנו לא מבינים למה שתרצי שהילדים שלך...
יהיו בעלי השליטה.
קשה להסביר, לכן אני כותבת ספר.
יופי.
שירה בכירה מאוד במשרד האוצר.
זאת אומרת, בכירה מאוד.
והיא מיקרוביולוגית.
באמת? -ברצינות?
היא נראית ככה. והיא מיקרוביולוגית.
הגאונית של המשפחה. -לא, אני לא גאונית. תאמינו לי.
הוא סתם נתן לי לשחק בחרקים כשהייתי קטנה.
אני חושב שאת גאונית. את הגאונית שלי.
יש עוד גאונית במשפחה, משה.
תעביר לי את מקל הבשר? -וזו מוארה.
היא רוצה את מקלות הטלה.
הדבר הזה מטלה. -הקבב.
מוארה, למה לא תספרי להם על חקר ההצטלביות הזה
שייסדת בלי שום עזרה מהאוניברסיטה האומללה הזו.
אנחנו בסדר. -היא גאונית. אני רק אומרת.
העגילים שלך יפים. -תודה.
האוכל ממש טעים. -טעים מאוד.
טעים כל כך.
מצאתי את זה בחפצים של אימא. אני לא יודעת למה הבאתי את זה.
אלה רק שתיכן ואבא?
איפה זה צולם? -בבית שלנו.
זו השנה שבה הוא עזב אותנו.
הוא היה רק ילד, נכון?
כן, רק ילד.
במה אתן מסתכלות?
אבא'לה, לא אמרת לנו שהיית כזה יפה תואר.
מה?
לא ייאמן.
הו, כן, לעזאזל, כן.
כן, תיגעי בעצמך ממש שם.
כן. כן, תיגעי בעצמך. אלוהים, כן. בבקשה.
רגע, תמשוך לה בשיער. -מה? אלוהים.
הנמשים האלה.
תמשוך בשיער. -תזיזי את הראש. אני לא רואה אותה.
היא רוצה שתמשוך לי בשיער.
אתה לא שומע כי אתה מדבר.
את מדברת. -תמשוך לי בשיער!
תזיזי את הראש. -רגע! עכשיו אני לא רואה.
אלוהים. יפהפייה. הו, כן, כן. -לוהטת כל כך.
הו, כן... -לעזאזל!
התמונה קפאה? -איבדנו את החיבור האלחוטי.
אלוהים, מותק. ליילה?
החיבור האלחוטי בישראל דפוק.
בבקשה תמשיך, תמשיך.
תחזירי אותה. -ליילה?
תחזירי אותה. -בואי.
הנה היא!
כן! אלוהים, כן!
אני גומרת!
כן! היא גומרת!
גם אנחנו גומרים! -אני רוצה לראות.
אנחנו גומרים.
אלוהים, אנחנו גומרים.
ג'ושי?
גייטור.
אתה ישן?
כן.
אני מדבר מתוך שינה עכשיו.
זוכר שהיית עושה את זה?
הכול פה מסובך בטירוף.
זאת אומרת, עם משה?
לא יודעת, הכול. ישראל.
המקום הזה.
גבולות. הכיבוש.
זה ממש מטלטל.
אתה יודע למה אני מתכוונת?
על מה אתה חושב? למה אתה עדיין ער?
אני לא יודע.
- ירושלים -
תקשיבו, כולם, החלק הזה של הנסיעה כמעט נגמר.
נזכה לראות את הר הזיתים ואז את החומה.
ירושלים.
כולם להיזהר בעיר העתיקה.
סליחה, תזכיר לי מי אתה. -מי אני?
כן. -אני הסיכוי היחיד שלך לשרוד
אם ערבי גדול עם סכין גדולה ינסה להרוג אותך.
זה מי שאני. -הבנתי. עכשיו אני יודעת מי אתה.
הוא איש האבטחה מספר 1 שלי. -טוב, תודה.
הלילה אנחנו נישן אצל בדווים אמתיים.
ואז, לים המלח. ותפוז בדרך.
מה? טאפאס? -תפוז.
זה אתר היסטורי?
לא, אימא, זו סתם עיירה קטנה. אימא של חברה שלנו גרה שם.
אנחנו צריכים רק לתת לה משהו. נהיה שם רק שתי שניות.
חמש... חמש דקות.
אתם יודעים שבתפוז הייתה העבודה הראשונה שלי בתחום מיזוג האוויר?
אף אחד לא הצליח להבין איך אפשר למזג את כל המדבר.
אם מציעים לך הזדמנות להשקיע במדינה חדשה אתה קופץ עליה.
זו לא הייתה אדמה בתולית שסתם חיכתה שם.
הפלסטינים היו פה שנים.
את יודעת,
"פלסטינים" זו מילה מומצאת.
כשסבא שלי הגיע למדינה הזו לא היו פה פלסטינים.
אפס. היו ערבים ויהודים. לא היו פלסטינים.
אז אתה אומר שהפלסטינים לא אמתיים? אני לא מבינה.
אני אומר שזו רטוריקה, זו פוליטיקה, אבל...
כיוון שהם רק ערבים האדמה הזו לא שייכת להם?
תפסיקי עם הערבים...
הם יכולים ללכת למקום אחר, נכון?
הם יכולים ללכת לירדן, לערב הסעודית, למצרים...
מה זה היה?
לא, אמרתי שאת חובבת פוליטיקה.
לי נראה שזה עניין של זכויות אדם.
חבר'ה, אולי זה קצת מורכב מדי לנסיעה באוטובוס?
סתם ערבים ויהודים. שחורים ולבנים, גברים ונשים...
זה בינארי. בכל מקום שמסתכלים הורסים הכול.
אני לא יודעת אם זה מורכב כל כך.
התרחשה השואה ורצו להרוג את כולנו.
היינו צריכים מקום שנוכל ללכת אליו. לא יכולנו סתם להישאר בפולין.
דיכוי אחד לא מצדיק דיכוי אחר, בסדר?
לא היינו צריכים לפגוע בבטיחות של הפלסטינים
כדי שהיהודים יוכלו להרגיש בטוחים. זה היגיון מטורף.
היו יהודים בפלשתינה עוד הרבה לפני השואה. את יודעת את זה, נכון?
הם באו לכאן כדי לברוח מהפוגרומים שהתרחשו בכל רחבי אירופה.
זה היה הבית, מקום בטוח, ארץ מולדת.
אולי פשוט נוציא את כל האנשים, נפציץ את כל הבניינים
ונתחיל הכול מחדש. ואז לא יהיה על מה להילחם.
זה לא קשור לבניינים. זה קשור לאדמה.
אתם מוכנים להפסיק? בסדר?
בסדר. -מספיק.
בואו פשוט ניהנה מהנסיעה. מספיק עם הפוליטיקה!
אוכל להשתמש בכניסת היו-אס-בי? -כן, את יכולה לחבר את זה שם.
תודה. הנה.
"מה המצב? תגידו לי מה קורה
"מתי אנחנו נוסעים לירושלים?
"למה שתרצה לדעת?
"למה יש לך אובססיה למלחמות?"
אלוהים.
"אתה לא יכול להיאבק בזמנים ובגורלות?"
הנה היא!
זו היא?
היא יפהפייה.
אלוהים. זו ירושלים.
מקום הולדת העולם כולו.
"מרי, זה טוב בזמן שאת ממלמלת במהלך הארוחה שלך
"איפה ומתי ומי ואיך
"היא עצמה ניסתה להעניק לי
"את מה שאני זקוק לו כאן ועכשיו
"מה המצב? תגידו לי מה קורה
"מתי אנחנו נוסעים לירושלים?
"מתי אנחנו נוסעים לירושלים?"
וואו.
לכו מפה.
מתחילים.
תישארו יחד. בסדר?
למה אנחנו צריכים להישאר יחד?
אנחנו אמורים להתמקח? -כן. מה שאומרים לך, חצי.
את רוצה את ישו.
מה הוא עושה?
אנחנו לא קונים. לא. -לא? בסדר.
בדרך החוצה.
למה אנחנו לא קונים?
אנחנו רק מסתכלים ומתמקחים, אנחנו לא קונים.
מה זה?
נראה לי שזה טאג'ין. נראה לי שמבשלים בזה.
איך את יודעת מה זה טאג'ין? -כי קראתי על זה איפה שהוא.
מעניין, נכון? -למה כולם נוגעים באוכל?
יש כל מיני סוגים. -זה מה שכולם עושים.
הם ממששים את התבלינים.
בבקשה אל תקנה אותם.
יפה, אפשר לצלם?
- שלום לכולם -
אתה קצת רוצה את זה. -לא, זו את.
לא, אתה רוצה. זה לא... -זה לגמרי את.
אני מרגיש שאנחנו בווניס ביץ' עכשיו.
תישארו יחד. זה מקום חשוב מאוד.
ויה דולורוזה. רחוב הצער.
מישהו יודע מה זה?
המסלול של ישו בדרך לצליבה.
טוב מאוד. בואו, כולם, תתקדמו.
זה אזור חשוב מאוד.
תראו את זה, חבר'ה. -מה זה?
זו ידו של ישו.
מה?
ישו, בדרכו לצליבה שלו, נח פה
וידו נגעה בקיר.
מה שאני לא מבין... אם ישו הוא בנו של אלוהים,
למה כשגדל הוא נהיה סתם נגר?
זה מרגש מאוד. -הריסון פורד היה נגר.
אני לא מבין איך היא בתולה.
ליוסף הייתה אין אונות?
אין אונות? -אימפוטנציה.
הם היו נשואים, זה לא הגיוני.
אף אחד לא אמר שהם עשו סקס. אלוהים הכניס את התינוק לתוכה.
וזה הגיוני.
אלוהים, זה כמו דיסנילנד לחרדים.
כולם להישאר יחד.
אי אפשר, אימא.
הגברים בצד אחד, הנשים בצד השני.
המקום של הגברים הוא פי שלושה בגודלו, אה?
לן, רוצה לבכות איתי בכותל?
אני טוב בבכי.
תיהנה, מותק. תעשה חיים.
תהיה ילד טוב, ג'ושי!
אני רוצה לכתוב תפילה.
יש למישהי נייר?
כן, יש לי נייר. -יש לי נייר.
למעלה? -כן.
החלוקה הזו זה קשקוש.