Боже мій! Це і є будинок?
Так. Як вам?
Це як у шоу «Життя багатих і знаменитих».
Привіт.
- Усе гаразд? - Так.
Як добралися?
Не знаю чому, та я вже поплескала тебе разів 100.
- Як ти? - А ти як?
Привіт. Рада, що ти тут.
Дід збирає вечірку.
- Авжеж. - Дякую.
Як? Ти жартуєш?
Привіт.
Як справи? Ти в порядку?
- Мій батько живе в цьому будинку? - Так.
Привіт. Це було довго, та дякувати богу, це був бізнес-клас.
Як переліт?
- Ти в порядку? - Усе добре. Ще поговоримо.
Усі тут. Пфеффермани з Лос-Анджелесу.
- Вітаю! - Увага всі…
- Це мій батько. А це… - Це Брайна!
- Ні, я не Брайна. - Це Шеллі. Моя колишня жінка.
Ось Брайна. Це твоя дочка.
Це твій батько.
Це я Брайна.
Мені дуже шкода.
Мені теж.
Чекайте. Чого це я вибачаюся?
Це неважливо. Я все приймаю.
Отже, хто тут хто?
Привіт, Я Сара.
Я старша дитина.
У тебе очі твоєї бабці.
Невже?
Це ти.
- Так. Усе гаразд. - Вітаю.
- Це Лен. - Я Лен. Чоловік.
Почесна професія.
- Привіт. - Це Джошуа.
- Я Джош. - Овва. Хлопчик.
У нас у родині самі дівчата. Мої вітання.
Дівчата — це добре.
- Привіт. - Вітаю.
- Дякую. - Ходімо поїмо.
Трохи поїмо.
Решта Пфефферманів, як завжди, спізнюються.
Решта? Я думала, ми всі тут, чи не так?
Він про інших Пфефферманів.
- Ми зараз їх побачимо? - Є інші Пфеффермани. Пізніше.
- Ти як? - Пфеффермани з Ізраїлю.
- Усе добре? - Не кидай мене саму.
- Я не покину тебе. - Добре.
Чудовий дім.
ОЧЕВИДНЕ
Я кажу, це неймовірно. Просто дах їде. Від цього.
- Я хочу поїхати до Рамалли. - Можемо поїхати.
Небезпечно вештатися Західним берегом із цими розбишаками.
Брехня. Вони хочуть, щоб так думали.
Хто «вони»? Хто хоче цього?
ЗМІ в США. Уряд Ізраїлю. Усі. Це пропаганда.
Мама розмовляє із собою.
Так. Жменя оливок.
Це так по-середземноморськи. Що це за сир?
Вітаю в моєму світі. Такі справи.
Вона розмовляє з собою, коли їсть.
- Такі справи? - Серйозно?
- Така ситуація. - Ще трохи.
- Що вона робить? - Це смачно. Дуже смачно.
Привіт!
- Шалом! - Ось і вони. Знову спізнилися?
І чому спізнилися цього разу?
Овва, це сестри Маппи та Брайни?
- Одед зрізав дорогу. - Усе добре.
Це я завжди винний.
- Вони такі молоді. - Схожі на нас.
Вони дійсно схожі на нас. Краща версія нас.
- Як їх звати, нагадайте. - Шира та Роніт.
Добре, наша черга. Шоу починається.
Одед зрізав дорогу.
- Пішли. - Дві дівчини та хлопець?
Хочу познайомити вас із моїми чудовими дівчатками.
Ну що? Перша командо!
- Я Джош. - Привітайте другу команду.
- А ви? - Я Брайна.
Брайна? Привіт, а я Роніт.
Ти моя сестра.
- Наші зведені сестри. - А ти?
- Алі. - Алі? О, привіт.
Я Шира. Приємно познайомитися.
- Привіт, я Джош. - Привіт, Джоше.
А ти Роніт? Дуже на нас схожа.
Знаю. Тільки треба змінити зачіску.
Усе добре. Нічого дивного тут немає.
- Це Мора. - Привіт.
Я Мора. Ти дуже красива.
Як ти? Ти теж дуже красива. Можна тебе обняти?
- Авжеж, так. - Боже мій.
- Вітаю. - Вітаю.
Привіт. Ти Мора? А я Шира.
- Приємно зустрітися. - Усі сідайте.
Він схожий на твого кузена, ні?
Того, хто скоїв самогубство.
Так, очі схожі…
Рот такий самий.
- Про мене говорите? - Так.
Ми кажемо, що ти схожий на…
На нашого кузена.
- Я і так ваш кузен. - Наполовину.
- Не кузен. - Вони на вигляд молоді,
але ви ж сестри. Вони твої сестри.
Ні, ти маєш рацію. Вони наші тітки.
- Діти твоїх батьків є тітками. - Вони наші…
- Уже вирішили. - Не розумію, про що вона.
- Вони тітки. - Це моя тітка.
- Саме так. - Так.
Не залицяйся до тітки.
- Це ти не залицяйся до тітки. - Ні, ти.
Ніхто не займатиметься сексом із цими людьми.
Треба встановити правила.
Він чіпляється до всього. Не стійте близько.
- Ви всі живете в Лос-Анджелесі? - Так, усі недалеко.
Ми з мамою живемо на сході Сільвер-Лейк.
Ти живеш із мамою?
- Хороший хлопчик. - Так і є.
А я стаю поганою дівчинкою.
На івриті кажуть: «У вас є лише одна мама».
У нас більше ніж одна. У нас їх дві.
Точно. Вибачте.
Якщо ти Пфефферман, то можна мати що завгодно.
- Я цього не замовляв. Не просив. - Боже!
- Так чудово! - Як ви заробляєте на життя?
Я — в музичному бізнесі. Алі вчиться в аспірантурі.
Ще трохи вчителюю.
А що вивчаєш?
Досліджую гендерні питання,
та гадаю, що займуся чимось іншим. Хтозна.
- Сара зараз займається… - Я веду блог.
Працюю на багатьох платформах. Зараз пишу книгу.
Що?
- Овва. - Невже?
- Відколи? - Про що?
Я… експертка з виховання дітей.
- Невже? - Ти могла мені допомогти.
- Коли ти стала експерткою? - Це нове, але працює.
Що за техніка? Що ти робиш?
Загалом, це філософія, коли дитина — лідер, ви покладаєтеся на неї.
Вона називається «Дітки зверху».
- Що? Дітки зверху? - Коли діти керують.
Дітки зверху?
- Чому смієтеся? Нам цікаво. - Ми просто…
Ми не розуміємо, чому ви хочете, щоб ваші діти…
Мали контроль.
Важко пояснити. Тому я і пишу книгу.
Добре.
Шира займає високу посаду в Міністерстві фінансів.
Дуже високу.
А ця доня — мікробіолог.
- Невже? - Справді?
Вона красива й мікробіолог.
- Вона геній. - Ні, я не геній.
У дитинстві він давав мені гратися з жуками.
Ні, я вважаю, ти геній. Ти мій геній.
Є ще один геній у родині, Моше.
- Передай мені м'ясо. - Це Мора.
Вона хоче цю баранину.
- М'ясо на паличці. - Кебаб.
Моро, розкажи про це багатобічне дослідження,
яке ти зробила без усілякою помочі з боку цього клятого університету.
- Ми молодці. - Вона геній. Просто кажу.
- Чудові сережки. - Дякую.
- Дуже смачна їжа. - Усе дуже смачно.
Дуже смачно.
Я знайшла це в маминих речах. Не знаю, чому взяла з собою.
Це ви вдвох та тато?
- Де це було знято? - У нашому домі.
То був рік, коли він нас покинув.
На фото він ще хлопець, так?
Так, ще такий хлопець.
Що ви дивитися?
Тату, ти не казав, яким ти був красенем.
Що?
Сучий сину.
Так. Дідько, так.
Торкнися себе ось там.
Так. Так, торкнися себе. Боже мій, так, торкнися.
- Потягни її за волосся. - Що? Зажди. О боже.
Ці веснянки.
- Потягни за волосся. - Забери голову, не бачу її.
Потягни за волосся.
Ти не чуєш, бо базікаєш.
- Ти базікаєш - Тягни волосся!
- Забери голову. - Зараз я не бачу.
- Боже мій. Красуня. Так. - Така гаряча.
- Дідько, так. - Якого біса!
- Усе зависло? - Зник Wi-Fi.
Боже мій. Люба. Лайло?
Wi-Fi в Ізраїлі лайняний.
Не зупиняйся.
- Ну ж бо. - Лайло?
- Повернися. - Ну ж бо.
Знову з'явилася!
Так! Дідько, так!
Я кінчаю!
Так! Вона кінчає.
- Ми теж. - Хочу побачити її.
Дідько, ми кінчаємо.
Дідько, так сильно кінчаємо.
Джоші?
Алі?
Ти спиш?
Так.
Я зараз говорю уві сні.
Пам'ятаєш, як ти це робив?
Тут усе так заплутано.
Маєш на увазі з Моше?
Не знаю. Узагалі. В Ізраїлі.
Це місце.
Кордони. Окупація.
Усе так напружено.
Розумієш мене?
Про що думаєш? Чому ще не спиш?
Не знаю.
ЄРУСАЛИМ
Слухайте всі. Ця частина подорожі майже скінчилася.
Зараз подивимося Оливкову гору, а потім Стіну.
Єрусалим.
Усім бути насторожі у старому місті.
- Нагадайте, хто ви? - Хто я?
- Так. - Я ваш єдиний шанс вижити,
коли великий араб з ножем на вас нападе.
- Ось хто я. - Зрозуміло.
- Він мій найкращий охоронець. - Добре. Дякую.
Сьогодні ми заночуємо в справжніх бедуїнів.
А потім поїдемо до Мертвого моря. Ще по маршруту Тапуз.
- Що? Тапас? - Топус?
Це щось історичне?
Ні, мамо, це маленьке місто. Там живе мама нашої подруги.
Маємо дещо передати. Дуже швидко.
П'ять хвилин.
Знаєте, а Тапуз був моїм першим замовленням у кліматичній сфері.
Ніхто не вірив, що можна контролювати клімат в усій пустелі.
Якщо вам випадає шанс інвестувати в нову країну, треба його хапати.
Але це ж була не якась там цілина.
Палестинці мешкали тут століттями.
Знаєте…
Палестинці — це вигадане слово.
Коли мій дід приїхав до цієї країни, ніяких палестинців не було.
Нуль. Були араби та євреї. Ніяких палестинців.
Кажете, палестинців немає? Щось не розумію.
Це риторичне питання, це політика. Але…
А якщо вони араби, їм що, не можна претендувати на цю землю?
Досить із арабами…
Вони можуть поїхати будь-куди.
Можуть поїхати до Йорданії, Єгипту, Саудівської Аравії.
Що таке?
Я сказав, що ви дуже зацікавилися політикою.
Це більше про права людини.
Може, це занадто складна розмова для звичайної поїздки, ні?
Араби та євреї, чорношкірі та білі, чоловіки та жінки.
Усюди ця клята бінарність псує всю картину.
Не знала, що це так складно.
Стався Голокост, вони хотіли всіх нас убити.
Нам треба було кудись подітися. Ми не могли залишатися в Польщі.
Один гніт не виправдовує інший.
Ми не можемо загрожувати палестинцям,
аби євреї почувалися в безпеці. Це безумство.
У Палестині жили євреї ще до Голокосту. Ти це знаєш, так?
Вони приїхали сюди, щоб уникнути погромів, що були в Європі.
Тут був їхній дім, їхня земля, їхня батьківщина.
Чому не можна вивезти всіх людей, скинути бомбу на будівлі
та почати все наново. Щоб більше не сперечатися.
Мова не про будівлі, а про землю.
Боже. Може, ви зупинитеся вже?
- Добре. - Припиніть.
Краще насолоджуватися поїздкою, досить політики.
- Можна скористатися USB? - Так, ось тут.
Дякую. Ось.
У чому справа? Розкажіть, що відбувається
Коли ми вже приїдемо до Єрусалиму? Коли ми вже приїдемо до Єрусалиму?
Чому ви хочете це знати?
Чому ви так жадаєте битися?
Боже мій.
Із часом та долею Яким не можна протидіяти?
А ось і він.
Приїхали?
Він красивий.
Боже мій. Єрусалим.
Колиска всього світу.
Маріє, о, це добре Поки ви балакаєте за вечерею
Де та коли, та хто, та як
Лише вона намагається дати мені
Те, що мені дуже потрібне в цю мить
У чому справа? Розкажіть, що відбувається
Коли ми вже приїдемо до Єрусалиму
Боже мій…
Геть звідси.
Ось так.
Тримайтеся всі разом, гаразд?
Чому нам треба триматися разом?
- Можна торгуватися? - Так. Принаймні половина від їхньої ціни.
Хочеш Ісуса?
Що він робить?
- Ми не купуємо. Ні. - Ні? Добре.
На зворотному шляху.
А чому ми нічого не купуємо?
Просто дивимося та торгуємося. Але не купуємо.
А це що?
Гадаю, це таджин. У цьому треба готувати, як на мене.
- Звідки ти знаєш, що таке таджин? - Десь читала.
- Цікаво, так? - Чому всі торкаються їжі?
- Усі можливі види. - Це те, що роблять усі.
Усі наче намагаються відчути прянощі.
Будь ласка, не купуйте це.
Чудово. Можна сфотографувати?
УСІМ ШАЛОМ
- Бажаєш це. - Ні, ти бажаєш.
- Так, точно бажаєш. Це не… - Ти бажаєш.
Ми ніби потрапили на пляж Веніс-біч.
Зберіться всі разом. Це дуже важливе місце.
Це Віа Долороза. Хресна дорога.
Хтось знає, що це?
Це шлях, яким ішов Ісус до свого розп'яття.
Дуже добре. Пройдімо цим шляхом. Усі ходімо.
Ось дуже важливе місце.
- Подивіться на це. - А що це?
Це рука Ісуса.
Що?
Ісус, коли йшов до свого розп'яття, зупинився тут трохи перепочити,
тут він торкнувся стіни.
Не розумію, якщо Ісус був сином Божим,
то чому він став звичайним теслею?
- Це дуже зворушливо. - Гаррісон Форд був колись теслею.
Не розумію, як вона могла залишитися незайманою.
Це через Йосипа? У нього що, була ЕД?
- ЕД? - Еректильна дисфункція.
Вони ж були одружені. Щось не збігається.
Ніде не сказано, що в них був секс. Бог просто поклав у неї дитину.
Овва, ну, тоді, так. Це все пояснює.
Святий боже! Це схоже на Діснейленд для правовірних євреїв.
Усім триматися разом.
Не можу, мамо.
Чоловіки з одного боку, жінки з іншого.
Чоловіки займають утричі більшу частину.
Лене, підеш зі мною трохи поплакати до цієї стіни?
Я дуже гарно плачу.
Повеселися, любий! Отримай необхідний настрій.
Будь хорошим хлопчиком, Джоші!
Я теж хочу помолитися.
У когось є папір?
- Так, у мене є. - О, у мене є папір.
- Нагору? - Так.
Цей розподіл за статтю — якась маячня.
Так, але це традиція.