Я залишаюся в Ізраїлі не через вас.
Зрозуміло?
Це тому…
Це через те, що сталося зі мною тут.
І я маю щось зробити.
Що ти ще маєш зробити? Ти вже була біля Стіни.
Я ще не закінчила. Будь ласка.
Зі мною тут сталися події, під час яких я відчула себе
найбільш справжньою. Раніше я ніколи такого не відчувала.
Я хочу ще відчути це.
Я хочу повернутися до ферми, де мешкають мої друзі.
Я буду розбиратися в собі звідти.
Роби, що маєш зробити.
Дякую.
Сподіваюся, ти не повернешся, дотримуючись Рамадану.
- Боже мій. - Ну ж бо.
Маємо проститися.
- Я тебе люблю. - Люблю тебе.
Тільки не залишайся назавжди.
Не залишайся тут назавжди, або я тебе вб'ю.
Бувай, Алі.
Бувай.
Усе буде добре.
- Люблю тебе. - Я теж тебе люблю.
Це була найнеймовірніша річ, свідком якої я будь-коли був.
Ми зможемо підтримувати зв'язок? Телефонувати один одному на свята?
Так. Можливо.
Чи можемо зустрітися ще через 70 років.
Дякую, дитинко.
З тобою все буде гаразд?
Так. А з тобою?
Так.
Бережи себе.
Авжеж.
Не забувай приймати душ, добре?
Пішов ти.
- Люблю тебе. - Я люблю тебе.
Добре, Пфеффермани, маємо їхати.
Ходімо, треба це зробити.
- Дякую. - Дуже вам дякуємо.
Ходімо. Вперед.
- Пішли. - Бувай, Алі.
ОЧЕВИДНЕ
Привіт.
- Привіт. - Вітаю.
Боже мій!
Що тут сталося?
Сел викинув усі твої речі за вікно?
Це твої речі та мої речі.
Боже мій!
Люба! Мені дуже шкода.
Ти в порядку?
Ну…
Ходи сюди.
Так. Так.
- Усе добре. - Так.
Усе гаразд.
Ми все владнаємо.
Дідько!
Боже мій!
Твій клятий татко живий.
Боже мій!
На що це було схоже?
Як усе пройшло?
Він такий… Я… Навіть не знаю.
Усе було добре. Він дуже милий.
Тобто я нічого про нього не знаю.
Він продає кондиціонери.
Усі були дуже милими.
Ти в порядку?
Гарно виглядаєш як на ту, яку щойно покинули.
Невже?
Дякувати богу.
Гаразд, маємо разом з усім розібратися.
Добре.
І…
будеш жити в мене.
Згодна?
Добре. Ходімо нагору та підготуємо для тебе меншу кімнату.
Добре.
- Чекай, у нас є одна проблема. - Ходімо до цього… Як його звати?
Огаст тут ще на сім днів,
відповідно до твого профілю в Airbnb.
- Чудові фотографії. - Так. Подивися на оголошення.
Тут сказано, що треба зв'язатися з господарем.
Ти й є господаркою.
Але тут немає жодного телефонного номера.
Добре.
Подзвоню Джошу, щоб він допоміг розібратися з мешканцем.
Привіт, Джоше.
Ми з Давіною хочемо дізнатися про наші права в цьому A Bnb.
Airbnb.
Air. Крапка.
Навіть якщо цей мешканець — гівнюк.
Гівнюк. Крапка.
Було б добре, якби ти зміг сюди під'їхати.
Крапка. Люблю. Крапка. Поквапся. Крапка.
Добре, треба розібратися із цим тираном.
- Добре? - Гаразд.
- Гаразд? - Так.
Не хвилюйся.
- Привіт. - Вітаю. Як справи?
Смачного, так?
Тут цукор, вершки, стимулятори.
Тут усе шкідливе, друже.
Як почуваєшся?
- Досить непогано. Добре. - Це добре.
Я багато думав про те,
що ти казав під час мого першого візиту.
Добре.
Я не знаю… Може, у вас існують певні правила…
- Друже! Я почуваюся так… - Ти молодець, друже.
- Ти молодець. - Добре.
Почуваюся, ніби повинен стати на одне коліно.
Хочеш стати моїм спонсором?
Так.
Невже?
Усе просто.
Це ж… Боже! Добре.
- Почуваєшся краще? - Так.
Так.
Але ти маєш поставитися до цього серйозно.
Виконувати кроки, поводитися відповідально.
Так. Так.
- Якщо ти почуваєшся погано… - Я почуваюся погано.
Я теж почуваюся погано, але я тебе прикрию, добре?
Гаразд.
Вважай, що в тебе є спонсор.
Ні.
Ні. Його немає.
Ні.
Нікого не бачу.
Може, він повернувся до Баварії чи ще кудись.
Точно, щоб купити зброю та прострелити мені голову.
Та припини вже.
Тільки подивися.
Тут красиво, так?
Авжеж.
Великий будинок.
Слухай, у мене шлунок гуде, як реактивний літак,
я дуже хочу… Може, щось поїмо?
- Авжеж. - Помираю з голоду.
- А що ти хочеш? - Будь-що.
Тоді ходімо… Чекай.
Чекай.
Знаю одну людину, яка буде дуже щаслива привезти сюди все, що я забажаю.
Невже?
Буквально все.
Добре.
Чому ми не купили щось, коли були там?
Бо там було занадто спекотно…
- Було до біса спекотно. - Я просто про це забула.
Вона не помітить різниці.
Це чудова крамниця.
Усі речі тут, ніби вони з Ізраїлю. У цьому ж суть, правильно?
Так, але що ми їй скажемо? Типу: «Привіт…
Щойно побачив цю річ, одразу пригадав тебе, тому хочу подарувати».
- Це підійде. - Ні.
- Любий, чому ти так нервуєш? - Ні.
Це неважливо.
Просто подаруємо їй щось та скажемо: «Прощавай».
І закінчимо із цим. Усе буде добре.
- Але ми маємо… - Будемо ввічливими та добрими.
Якщо ми будемо занадто добрими, нічого не вийде.
- У цьому й річ. Маємо бути… - Любий,
я вмію прощатися з людьми.
Знаєш що? Тобі це не дуже вдається.
Бо я ж повернувся.
Логічно.
Існують певні правила, ясно?
- Так. - Не сідати.
- Не залишатися на довгий час. - Ні.
- Якщо вона запропонує травку, ми скажемо… - Ні.
- Ні. Дякуємо, але ні. Травці ні. - Ні. До біса, ні.
Усе пройде добре.
- Добре. - Любий, любий.
Ми домовилися.
Ти ж на моєму боці, так?
Абсолютно.
- Привіт. - Вітаю.
Дякую. Боже, я ж просила лише два салати.
А цим можна нагодувати все село.
Я завжди замовляю більше, ніж треба, коли дуже хочу когось побачити.
Боже мій!
Я казала тобі про Давіну, так?
- Авжеж. - Вибач. Привіт.
- Дуже приємно. - Рада познайомитися.
Взаємно. Хочеш їсти?
Вмираю з голоду.
Добре, сідай ось тут.
Так.
Отже, ми добре попрацювали над цією їжею.
Дуже смачно.
Цей салат. У дитинстві я не любила приправу з вершків та зелені,
але зараз помічаю, що обожнюю її.
- Хіба не дивно? - Так.
Раніше в мене була фраза, яку я постійно повторював.
Життя схоже на американські гірки.
Мені подобається.
- Добре. - Хто це?
Привіт.
Напевно, ви — мій інтернет-квартирант.
Святі небеса!
- Усе гаразд? - Так.
Що ви тут усі робите?
Мене звати Мора, я — господарка цього помешкання та…
Привіт, мене звати Дональд.
Ви всі маєте звідси забратися.
Мені шкода це казати, але…
обставини дещо змінилися.
Я не можу в біса в це повірити.
Тоді маю вам повідомити,
що напишу про це помешкання дуже жорсткий та різкий відгук
- в Airbnb, зрозуміло? - Добре.
Із самого початку ви були просто наче величезна скалка в моїй дупі.
Овва.
Добре…
Я все вам компенсую.
Я вже заплатив 1 800 баксів за весь тиждень.
Добре, це ж…
Насправді, це величезна купа грошей.
Але я вам усе компенсую та покажу, де вихід.
Це нічого не змінить.
Я нікуди не піду звідси.
Мене не можна виселити.
У мене тут бізнес.
У мене немає часу на те, щоб займатися пошуками іншого житла.
Ваші пошуки житла мене не стосуються. На вихід. Покваптеся.
Я маю право на те, за що я, в біса, заплатив.
- Агов, трохи охолонь, приятелю. - Боже мій.
Хочете, щоб я охолонув? Добре. Зараз я трохи охолону. Гаразд?
Пасивний супротив, знаєте такий?
- Зараз я вам покажу свій суб'єктивізм. - Боже мій.
- Що це? - Боже мій.
Що він робить?
Він… Він лежить.
Боже мій.
Добре.
- У вас для мене подарунок. Дуже приємно. - Це дрібниці.
- Це дрібниця. - Щось важке.
- Це просто дрібничка. - Боже мій.
- Овва! - Подобається?
Так. Дуже красиво.
Дуже приємно! Дякую.
Це ж з Ізраїлю.
Овва! Де ви це дістали?
- В Єрусалимі чи в Тель-Авіві? - У Тель-Авіві… чи Єрусалимі.
- Невже? - Десь там, у туристичних крамничках.
Я завжди їх плутаю. Усе одно.
Дякую.
Ми хотіли про щось із тобою поговорити.
Боже. Я теж хотіла.
Зачекай, ти хотіла поговорити з нами?
Так. Хочу поговорити.
- Тоді починай. - Так, починай.
Добре. Така трохи делікатна справа.
Бо я дуже…
Я дуже переймаюся через вас, друзі,
але я зустріла нового партнера, поки вас не було.
Мені здається, я закохуюся в неї.
- Овва, усе так швидко. - Так, це швидко.
Ми знаємо одна одну вже багато років.
Якось вона поділилася зі мною мотивувальною цитатою в інстаграмі.
Типу: «Не залишайся вдома, коли йде дощ. Просто спробуй потанцювати під ним».
Ми зустрілися, трохи випили
й відчули шалений духовний зв'язок.
- Клас. - Дуже круто.
- Сподіваюся, ви розумієте. - Ми…
- Не вибачайся. - Ми про це ж саме хотіли…
- Ми збиралися сказати… - Це дивно, наче…
Можна мені… Щоб прояснити цю ситуацію.
Отже, із цієї миті…
Але ми досі можемо працювати над проєктом «Дітки зверху».
Добре.
Також можемо проводити час разом, якось так. Бо зараз Бекка —
мій головний партнер.
Точно. А він — мій головний партнер.
- Точно. - Так.
Ми знаємо, що це таке.
Друзі, ви просто найкращі.
- Ви такі милі. - Отже, час проститися.
- Дякую за розуміння. - Мені тебе бракуватиме.
Але ми скоро побачимося. Будемо разом писати.
Так, точно?
- Сподіваюся. - Так.
Нам було весело, так?
Це було дуже весело.
Це найменш незручне розставання.
Точно. Нам добре вдаються розставання, так?
Дідько.
Боже мій.
І що нам зараз робити?
Я не знаю. Гадки не маю. Я…
Привіт!
- Бачите, що коїться. - Джош сказав, потрібна допомога.
Що сталося?
Він не постраждав, нічого такого.
Він лише зображує щось на кшталт сидячого страйку білих цисгендерних чоловіків.
Щось типу привілейованого заходу громадянської непокори.
А хто такі «цисгендерні чоловіки»?
Якого біса ти тут робиш? Ти адвокат цього йолопа?
Ні. Вибач. Це… Де мої манери? Це…
- Дональд. Дональд. - Дональд? Овва!
Дональд.
Овва, привіт.
- Шеллі. - Шеллі. Радий познайомитися.
Вибачте, щось я заплутався. Я — Джош Пфефферман.
Джоше. Дональд. Багато чув про тебе.
Від когось?
Ну, правильніше сказати «від кого».
Від мене,
я та Дональд… Ти не проти?
- Ні, авжеж. - Дональд та я…
Ми зустрічаємося.
Добре.
Цікаво. Добре.
- Щось не так? - Ні. Це дуже круто.
Ну, я не такий уже й цікавий.
Ти дуже красивий, Дональде.
- Ти теж помітила? - Так, дуже красивий.
- Так і є. - Дякую.
Повернемося до цього. Що це?
Добре, ситуація наступна.
Цей пан відмовляється залишити помешкання.
Пане, вибачте. Можна до вас звернутися?
Я нікуди не піду.
Це моя власність за угодою оренди ще на сім днів. Моя.
Я зараз вам дещо скажу. Це мій дім.
Мій будинок.
Я виростила тут дітей
і хочу, щоб ви пішли.
Я відмовляюся.
Добре. Ти сам напросився, покидьку.
- Ні, Джоші, не треба. - Ні.
Не роби цього. Ні.
- Ось так. - Ні!
Він може подати скаргу на це. Будь ласка, поклади його.
Усі відійдіть. Добре.
Це до біса смішно.
Ні! Будь ласка, усі заспокойтеся. Дайте мені хвилинку.
Будь ласка, усі відійдіть. Відійдіть від нього.
Агов, земляче!
Мій друже.
Як ми можемо тебе поважати, якщо ти сам себе не поважаєш?
Ти хочеш, щоб тебе звідси витягнули?
Авжеж, ні.
Ти ж хочеш піти на власних умовах.
Хочеш піднятися та піти власними ногами.
Ти міцніший, ніж ти думаєш.
Згадай про свою гідність.
Ось так.
- Якщо дозволите, я заберу свої речі. - Авжеж.
Дідько.
Привіт.
Боже!
Так.
Що?
Не вірю, що ти в Ізраїлі.
Ну, я всюди.
Ні, не треба цього робити.
Ти не Бог, я щойно це зрозуміла.
Це якесь божевілля.
Та трохи расизму.
Лише трішечки расизму.
Вибач.
Ти вигадала це про мене, але це не про мене.
Свідомість месії є в кожному. У тобі, у мені, у кожному.
Але ти не помилялася, що Бог — це жінка,
її звуть Ашера,
та її утримують тут, в Ізраїлі.
Що? Де?
В Єрусалимі, під Куполом Скелі.
Вона — уся вода на світі,
і весь світ, і вся планета.
Що? Про що ти говориш?
Моїх друзів щойно вигнали з їхньої землі.
Побудуй укриття над власною головою.
Сиди спокійно та чекай, вір, що відповіді невдовзі будуть.
Зажди.
Докторко Ґандерсон!
- Серйозно? - Я чудова.
- Ти чудова. - Добре. Ось подивіться.
Боже мій!
Шеллі Ліпкінд.
- Ти така красива на фото. - Дякую.
Це дівоче прізвище мами.
Питання безпеки номер один.
Ну, це…
Я зрозуміла, що це був останній раз, коли я справді була собою.
Виглядаєш, як старлетка у 20-ті роки.
Ні, не так. Я просто…
Можеш зніматися в серіалі «Це ми».
Я сподіваюся, що зможу знятися в масовці до якогось фільму.
Дональде, а ким ти працюєш?
У техпідтримці.
Я можу працювати в піжамі. Не треба їздити на роботу.
Це чудово.
Я так і знала. Щоразу, коли телефоную до техпідтримки,
зі мною розмовляють наче з дивана в халаті.
Багато людей працюють у халатах.
Це просте життя. Мені подобається.
Знаєте,
усе дуже чудово.
- Усе прекрасно. - Дуже мило.
Так. Давайте вип'ємо за маму, яка спровадила цього чувака.
Неймовірно.
Спровадила його подалі.
- Так і є. - Це так мене надихнуло.
Знаєте, я його не боялася.
Ні. Ти не виглядала переляканою.
Ти це зробила.
Так. Ти це зробила.
Піду трохи…
- Скоро повернуся. - Добре.
- Він найкращий. - Найкращий.
У нас вийшов чудовий хлопчик.
Дякую, пані Ліпкінд.
Дякую, пані Пфефферман.
О, так.
О, дідько.
Так!
- Так. Дідько, так. - Так.
Мій стрижень такий міцний.
- Кохай мене. - Він такий міцний.
- Так. - Люба, повільніше.
- Боже мій! - Саро, пригальмуй.
- Кохай мене. - Саро, гальмуй.
- Так, я зараз кінчу. - Пригальмуй. Я ось-ось кінчу.
Я теж.
Треба витягати, зараз кінчу.
Так!
- Саро, злізай. - Я злізаю.
Злізай!
Подивися на себе.
Хотів побачити мене для різноманітності.
Я маю вибачитися перед тобою.
Ти ж мене не вбивав.
Знаю. Але я не хотів, щоб усе так сталося.
Тобто…
я був жертвою,
але я також любив тебе.
І ти прийшов вигнати мене.
Ні.
Ми завжди будемо частинами одне одного.
Я буду тут, якщо я буду тобі потрібен.
Дідько, Саро, я ж…
Я ж казав, щоб ти злізла з мене.
Ти мене не чула?
Ні, я занадто голосно кричала.
Так, ну…
Я кінчив у Лайлу.
Та всюди, куди б ми не пішли, усюди, скрізь,
у поселенні бедуїнів, у туалеті, усюди,
ми співали «Ісус Христос — суперзірка». Хіба ні?
Так, навіть коли їхали на верблюді.
Люблю цей альбом.
Любиш цей альбом, невже?
Так, дійсно.
Засинай, а я тебе втішу
Заспокою тебе та намащу
Смирна до твого гарячого лоба, так
І ти відчуєш себе щасливим
Далі ти скажеш, що танцюєш чечітку.
І така прохолода, а мазь солодка
Солодка
І така прохолода, а мазь солодка
Від вогню в голові та ногах
Закрий очі, закрий очі та відпочинь
Ні про що сьогодні не думай
Закрий очі, закрий очі та відпочинь
Ні про що сьогодні не думай
Закрий очі, закрий очі та відпочинь
Ні про що сьогодні не думай
Усе добре, так Усе дуже добре, так
Усе добре, так
Усе дуже добре, так
Усе добре
Усе дуже добре, так
Усе добре
Здається, я звернув шию.
Я не жартую.
Творчий керівник Марія Цехмейструк ка». Хіба ні?